314 X K. E. KALLIN 



14 §• 



Böter, som enligt denna lag ådömas, ävensom genom försäljning av för- 

 brutet virke uppkommen behållning och utdömd ersättning för virke, som 

 undgått beslag, fördelas så, att en fjärdedel, dock högst ettusen kronor, till- 

 faller åklagaren samt återstoden skyddsskogsfonden i länet; dock att, där någon 

 av den bevakande personalen verkställt beslaget, denne skall av åklagaran- 

 delen undfå hälften. 



Försäljes i beslag taget virke, innan det dömts förbrutet, skall, till dess 

 frågan därom blivit slutligen avgjord, försäljningssumman nedsättas i riks- 

 banken på sätt särskilt är stadgat; och skall om sådana medels insättning i 

 bankinrättning vidare gälla vad i 160 § utsökningslagen sägs. 



Saknas medel till fulla gäldandet av böter, vartill någon enligt denna lag 

 fälles, skall förvandling ske enligt allmänna strafflagen. 



Övergångsbestämmelser. 



Denna lag, varigenom lagen den 24 juli 1903 angående skyddsskogar upp- 

 häves. skall träda i kraft den i juli 1924. 

 Dock skall iakttagas: 



1. Beträffande de områden, därå jämlikt meddelade förordnanden nyssnämnda 

 lag dittills ägt tillämpning, skall anses, som hade förordnande enligt i § i 

 den nya lagen meddelats. 



2. I fråga om avverkning, som ägt rum före denna lags ikraftträdande, 

 skall den förut gällande lagen äga tillämpning. 



3. Har utsyning skett enligt den tidigare lagen, men avverkning av det ut- 

 synade icke utförts, innan den nya lagens ikraftträdande, må den verkställas 

 därefter, dock icke senare än fem år efter det denna lag trätt i kraft. 



4. I fråga om flygsandsfälten i Hallands län skall vad före denna lags 

 ikraftträdande gällt fortfarande lända till efterrättelse, till dess annorlunda 

 varder av Konungen förordnat. 



Allmän motivering. 



Knappast någon fråga är för den norrländska skogshushållningen av större 

 betydelse än föryngringsproblemet. Frågan om de norrländska skogarnas för- 

 yngring har blivit aktuell i och med det avsättningsförhållandena för virket 

 blevo sådana, att även småvirket kunde vinna avsättning. Då dylika gynn- 

 samma avsättningsförhållanden inträdde först i början på detta århundrade 

 för det inre av Norrland och fjälltrakterna, är föryngringsproblemet för skogar 

 i dessa trakter av ungt datum, varför detta problem ännu ej har kunnat 

 vetenskapligt utredas. Vad skyddsskogarna inom Jämtlands län beträffar hava 

 emellertid skogsmännen kunnat konstatera, att återväxt efter företagna av- 

 verkningar flerstädes icke är att förvänta inom rimlig tid efter avverkningarna, 



