318 X K, E. KALLIN 



sättningar att i nöjaktig mån tillvarataga det allmänna intresset utan att detta 

 skall bliva för betungande för den enskilde. 



Den omständigheten, att ett skyddsskogsområdes hiivndändamål är att tjäna ett 

 allmänt intresse samt att skogshushålhiingen inom området ifråga icke kan betraktas 

 som en ekonomisk hantering, är ett faktum av väsentlig betydelse, som man icke får 

 förbise vid en lagstiftJiing angående dessa skogar. 



På denna uppfattning bör nämligen skyddsskogslagen uppbyggas. 



Speciell motivering. 



Denna paragrafs ordalydelse är lika med Kungl. Maj:ts förslag. Bestäm- 

 melsen om de skogar, som böra falla under lagen, är följaktligen densamma, 

 som förefinnes i den nuvarande lagen. 



Lagens ändamål är att förhindra skogsgränsens nedgående i fjälltrakterna 

 och giver lagen anvisning på, huru detta mål skall nås. Skogar i ijällom- 

 rådena nedanför kalfjällen böra bibehållas och skola såsom skyddsskogar vara 

 underkastade vissa bestämmelser. 



För att hindra skogsgränsens nedgående genom oförsiktig avverkning torde 

 det vara tillräckligt att nedanför kalfjällen endast avsätta skogsbälten, vilkas 

 bredd böra göras beroende av markens lutning, exposition, skogens beskaffen- 

 het etc. 



Vid det nuvarande skyddsskogsområdets utstakning å marken gåvo emeller- 

 tid de förrättningsmän, som hade sig förelagt att uppgå skyddsskogsgränsen, 

 en mer vidsträckt tydning av lagens ord. 



Dennas ord »skogar till skydd mot fjällgränsens nedgående» syntes dem 

 nämligen böra fattas så »att de avse ej endast skydd mot själva kalfjällets 

 fortgående utbredning nedåt, utan även skydd mot den från skogsekonomisk 

 synpunkt fullgoda skogens försvinnande genom olämplig avverkning från om- 

 råden i fjälltrakterna, där den nu finnes, och densammas ersättande med 

 värdelös, oväxtlig fjällskog». 



Då betingelserna för skogens självföryngring inom fjälltrakterna, även om 

 fjällen äro relativt långt avlägsna, på grund av klimatiska och biologiska för- 

 hållanden i regel äro sämre än annorstädes i vårt land, varest svårföryngrade 

 trakter kunna förekomma, och en oförsiktig avverkning således här kan med- 

 föra att skogens framtida bestånd på ett farligt sätt äventyras, anser jag en 

 dylik utvidgad tolkning av lagens ändamål berättigad. 



Såsom skyddsskogar böra således avsättas, dels skogsbälten i fjällsluttningarna 

 nedanför kalfjällen, dels områden i fjälltrakterna, varest de biologiska och 

 klimatiska förhållandena äro sådana, att stora svårigheter förefinnas för sko- 

 garnas naturliga föryngring och varest således en ovarsam avverkning kan 

 medföra, att skogens reproduktion äventyras eller omintetgöres. 



Skyddsskogarna skola således omfatta sådana områden, varest det är ett 

 speciellt allmänt intresse att skogarna bevaras. 



De komma därför att omfatta de egentliga fjällskogarna i fjällens omedel- 

 bara närhet samt högt liggande områden i fjälltrakterna, varest klimatet och 

 fjällvindarna så påverka markbeskaffenheten och skogsträden att någon eko- 

 nomisk skogshantering icke här kan vara möjlig. 



