FÖRSLAG TILL LAG ANGÅENDE SKYDDSSKOGAR x321 



som anses erforderliga. Ofta torde han därvid kunna framhålla den fördel, 

 som skogsägaren kan åtnjuta i form av förhöjt avverkningsbelopp, om över- 

 enskommelse kan ingås. Även om den pekuniära vinsten av en dylik över- 

 enskommelse för en skogsägare ej alltid kan vara omedelbart inflytande, då 

 vinsten av den förhöjda avverkningskvantiteten ibland kanske kan åtgå till 

 skogsvårdskostnader ä trakten ifråga, torde emellertid kunna förutsättas, att 

 den om sin skogs framtid intresserade skogsägaren skall finna förenligt med 

 sin fördel att ingå på dylika överenskommelser. 



För att underlätta träffandet av ifrågavarande överenskommelser måste förut- 

 sättas, att bidrag ur en skyddsskogsfond till ej allt för ringa procent av total- 

 kostnaden bör kunna utlämnas, varom under 6 § närmare stadgas. 



Överenskommelsen skall innehålla noggrann uppgift å erforderliga föryng- 

 ringsåtgärder ä utsyningstrakten samt storleken av det anslag ur skyddsskogs- 

 fonden, som, jämlikt 6 §, kan tilldelas markägaren efter de grunder, som do- 

 mänstyrelsen bestämmer. Den skall skriftligen upprättas och vara bindande. 

 Därest densamma av markägaren brytes, skall därvid förfaras i enlighet med 

 9 och II §§. ^ 



Emellertid måste förutsättas, att vissa skogsägare ej kunna förmås vidtaga 

 av förrättningsmannen föreslagna åtgärder för underlättande av föryngringen 

 efter avverkningen, även om dessa åtgärder äro mycket enkla och billiga. I 

 detta fall har törrättningsmannen att med öppen blick för de möjligheter, som 

 förefinnas för beståndets naturliga reproduktion, föra stämplingen så, att dessa 

 möjligheter på bästa sätt utnyttjas. I första hand har han då att bygga på 

 den undertryckta underväxten • — ■ »marbuskarna» — där dylik är för handen. 

 Där underväxt saknas, får han genom upptagande av föryngringsluckor till 

 lämplig storlek söka åstadkomma en gynnsam omvandling av markbetäck- 

 ningen, varigenom större möjlighet för fröets groning åstadkommes eller m. a. o. 

 föra utsyningen på sätt, som nu gällande lag skulle kunna medgiva och jäm- 

 väl domänstyrelsens lagförslag, därest icke åtgärder för underlättande av för- 

 yngringen kan påräknas. Om skogen är av den beskaffenhet, att utsikter 

 förefinnas, att en sålunda utförd utstämpling skall kunna skapa förutsättningar 

 för självföryngring och skogens framtida bestånd således icke kan anses även- 

 tyrad, bör intet dändöver av lassen kunna påfordras. Att skogsmarkens fulla 

 produktionskraft härigenom ej kan utnyttjas är ett förhållande, som måste 

 tolereras, liksom ock att föryngringstiden kan bliva avsevärt lång. 



Om emellertid förrättningsmannen anser, att inom visst skogsbestånd inom 

 området ifråga förutsättningarna för den naturliga föryngringen efter avverk- 

 ningen äro så små, att åtgärder för reproduktion äro erforderliga för säker- 

 ställande av skogens bestånd och markägaren ej vill åtaga sig utförandet av 

 dylika åtgärder, bör naturligtvis detta förhållande ej medföra den konsekven- 

 sen, att varje utsyning nekas, då ju härigenom skogens framtida bestånd dock 

 icke kan säkerställas Avverkning i viss utsträckning av den gamla, över- 

 mogna skogen bör i detta fall få företagas, men anser förrättningsmannen, 

 att åtgärder här påfordras för åstadkommande av ny skogsgeneration och detta 

 från det allmännas synpunkt — skyddsskogssynpunkten — anses nödvändigt, 

 bör han hava lagenlig rätt att föreskriva de åtgärder, som i detta fall a/ises vara 

 av nöden. 



Dessa åtgärder skola genom skogsstatstjänstemannens föranstaltande vidtagas 

 och jämväl för framtiden underhållas, och bör vederbörande markägare icke 



