354 X . RIKSDAGEN 



eller skälig begränsning vid utförandet av delta reproduktionsarbete. Atalsrätten har ut- 

 skottet föreslagit skola tillkomma allmän åklagare och skogsvårdsstyrelsen, men icke skogs- 

 vårdsstyrelsens tjänstemän. Slutligen föreslår utskottet, att böter helt och hållet skola till- 

 falla skogsvårdskassan. 



Herr talman, härmed har jag genomgått dessa olika förändringar, som möjligen torde 

 vara av något värde för kammarens ledamöter att ha genomgångna strax innan vi börja 

 debatten. Men då jag nu har ordet, må det tillåtas mig att samtidigt för att icke besvära 

 omigen i samma sak tala om en reservation, som jag jämte åtskilliga andra ledamöter av 

 utskottet avgivit vid 2 §, och som rör frågan om skogsvårdssällskapens skogar. Dessa 

 skulle, såsom jag nyss nämnde, höra under den föreslagna kommunskogslagen, men Kungl. 

 -\Iaj:t hade därjämte föreslagit, att dispens skulle av Konungen kunna medgivas för dessa 

 skogar från bestämmelserna i kommunskogslagen. Det har anförts till förmån för dessa 

 dispensmedgivanden, att skogsvårdssällkapet utfört en mycket nyttig verkamhet, och att 

 det gjorts stora uppoffringar icke blott av arbete utan även pengar för att få till stånd 

 detta skogsvårdssällskap. För att få dispens skulle sådant sällskap ha reglemente, fast- 

 ställt av Konungen, och sålunda borde all trygghet finnas för att de skola sköta sig lika 

 bra, om de fingo sköta sig på egen hand, som om de voro ställda under lagens bestäm- 

 melser. Det är ett nydaningsarbete, som blivit utfört av skogsvårdssällskapet av intresse 

 för saken, och man kan säga, att det varit ett storartat och välsignelsebringande arbete, 

 som uträttats. Man bör därför icke stäcka handlingsfriheten. 



Departementschefen har i sitt förslag föreslagit att, såsom jag nyss nämnde, de skulle 

 kunna få dispens härifrån. Han säger t. ex., att det står klart för honom, att denna 

 såväl för landet i dess helhet som för vederbörande orter gagneliga verksamhet icke finge 

 läggas under sådana lagens former och stadganden, att det densamma uppehållande in- 

 tresset varder förkvävt. Ha.n vill lärana ett större utrymme åt bestämmanderätten och 

 föreslog därför, som sagt, detta. Han vill heller icke lägga dem under den allmänna skogs- 

 värdslagen, och han känner sig övertygad om att, om de icke komme under några sådana 

 bestämmelser, skulle de komma att sköta sig väl i alla fall, och särskilt vore detta 

 viktigt därför, att de sammanförde större skogskomplex, och vid styrelsen och förvalt- 

 ningen av dessa större skogskomplex vore det angeläget att icke ha de stränga skogs- 

 vårdsregler, som skulle åläggas dem genom lagen. Han förmenar, att dessa skogar skötas 

 lika bra som om de skulle ställas under skogsvårdsstyrelse och dess förvaltning och att 

 komplikationer skulle kunna inträffa i skogsvårdsstyrelserna vid tillämpning av lagen på 

 dessa skogar. 



De reservanter, som jämte mig nu begära, att undantag skall göras i detta fall, ha fun- 

 nit den motivering, som Kungl. Maj:t presterat, fullt övertygande. Vi vilja, att dessa 

 skogar skulle undantagas från lagens bestämmelser, men jag ber att få påpeka för kam- 

 marens ledamöter, att om så sker, får man därför icke frihet att göra med dem, huru 

 man vill. Ty det skall för dem finnas ett av Konungen fastställt reglemente och där- 

 jämte skola de stå under kungl. domänstyrelsens tillsyn. Detta innebär alltså kontroll- 

 åtgärder från statens sida, som böra vara fullt effektiva, så att de av Konungen fast- 

 ställda reglementena varda efterföljda. Dessa skogar tillhöra ofta kommuner, som äro 

 sammanförda under skogsvårdssällkapets ledning, och de uppgöra själva planer, som äro 

 byggda på ekonomiska beräkningar och grundade på hushållning med skogarna, som är 

 för den allmänna skogsvårdslagen, såsom herrarna känna, främmande. Jag kommer där- 

 för att vid behandlingen av 2 § skogsvårdslagen framställa ett yrkande, att den dispens, 

 som Kungl. Maj:t beslutar för dessa skogar, i kommunskogslagen, måtte få komma dem 

 till del, och jag kommer att hemställa, att kanunarens ledamöter ville vara så vänliga och 

 understödja detta yrkande. 



Herr Johansson i Kälkebo: Herr talman! Den, som har läst igenom detta utskotts- 

 betänkande — och detta tänker jag, att kammarens flesta ledamöter gjoit — torde finna, 

 att det icke funnits någon så stor meningsskiljaktighet om att det föreliggande förslaget 

 borde komma att lagfästas, då det icke avgivits någon reservation för rent avslag. Där- 

 emot ha reservationer avgivits på vissa särskilda punkter, och även jag har tillåtit mig 

 att avge en reservation. Jag skall gärna medge, att den reservationen handlar om en 

 mycket viktig del av hela denna skogsvårdslagfråga. Det kan nämligen icke hjälpas, att 

 med den motivering, som hela frågan fått, nämligen om skillnaden mellan de två uttryc- 

 ken »yngre skog» och »ungskog» har denna skillnad kommit att få en vida större bety- 

 delse än den egentligen torde ha i det vanliga och dagliga språket. Det är naturligtvis 

 den strid, som förekommit cm dessa båda uttryck, som gjort, att de kommit att få en 

 sådan olika betydelse, en olikhet, vilken som sagt icke borde kommit fram på grund av 



