378 X RIKSl)A(iEN 



Jag ber er därför, mina herrar, att ni ville stödja oss, n;ir vi komma till voteringen 

 i 3 §. 



Däremot när vi komma till 2 §, där vi hörde utskottets ärade ordförande uttala sig 

 särskilt beträffande skogsvårdssällskapen, vill jag för min del på det livligaste under- 

 stryka, vad herr Lindman nämnde och som förut framhållits av jordbruksministern. 

 Under en lång följd av år har jag haft ett mycket angenämt samarbete med ett skogs- 

 vårdssällskap, det s. k. skogssällskapet. Detta har nedlagt ett mycket förtjänstfullt arbete 

 i södra och mellersta Sverige, i synnerhet för skogsodling på kalmarker, och har skogs- 

 sällskapet därnere i våra trakter ordnat här och var med skogsallmänningar, som nu i de 

 flesta fall ägas av landstingen. Jag tror, att detta skogsvårdssällskap och särskilt de her- 

 rar, vilka gjort mycket stora ekonomiska insatser för detsamma, skulle känna sig tilltalade 

 av att vi här ville ge ett litet erkännande åt detta så vackra arbete på så sätt, att vi 

 ville göra detta sällskap något mera fristående. Härigenom skulle måhända intresset för 

 sällskapets verksamhet bli ännu livligare. 



Vi veta, såsom nyss nämndes av greve Hamilton, att dessa jägmästare och experter 

 ofta nog ha olika åsikter, om icke i de stora frågorna så i detaljerna, och då kan lätt in- 

 träffa ett ganska otrevligt moment, när en skogsvårdsstyrelse inspekterar ett skogsvårds- 

 sällskap och därvid möjligen gör anmärkning på en eller annan liten detalj. 



Det har av flera talare nämnts, att det skulle vara en psykologisk lämplig tidpunkt 

 att nu gå till mötes den framställning, som här gjorts av reservanterna, och jag ber för 

 min del att få på det livligaste instämma i detta och hoppas, att herrarna godhetsfullt 

 ville stödja även denna reservation. 



Herr Gustaf son i Kasenberg: Herr talman, mina damer och herrar! Den, som in- 

 tresserar sig för vår skogshantering, blev ganska tillfredsställd, när 1903 års lag kom till, ty 

 den lagen medförde, att man fick nöjet att slippa se de allt mer och mer tilltagande kal- 

 markerna ; och man får säga, att den lagen har verkat gott, ty skogsmarkens återväxt har 

 blivit tryggad. Så kom kristiden med de kända spekulationerna särskilt uti skogsegendo- 

 mar, vilket hade till följd, att den provisoriska skogslagen kom fram, och detta var nöd- 

 vändigt för att hindra ofog, kan man säga, på vissa skogsegendomar. 



Så kom Kungl. Maj:t med propc sition i år med denna nya lag, den är kan man säga 

 en utökning av den provisoriska lagen, men den är skarpare, mera snävt begränsad och 

 innehåller strängare bestämmelser, som kom.ma att inkräkta på skogsägarnas rörelsefrihet. 

 Särskilt gäller detta i första hand de mindre jordbrukarna, som i regel ha små skogsmarker; 

 och många av dessa skogsägare hava svag ekonomi, varför denna lag kommer att föror- 

 saka svårigheter för många, den torde t. o. m. driva många från sina hem. Ty det är så 

 på många orter i vårt land, att folk med ett litet kapital köpa sig ett ställe — det har 

 under långa tider hägrat för dem att få ett eget hem — men härvid ha de måst anlita 

 lånevägen och häfta därför mycket i skuld på sina egendomar; men skulden jämte räntor 

 skall betalas, och de ha i sin ekonomiska kalkyl, när de gjorde vipp affären, räknat på att 

 få avverka något av skogen till hjälp för att fullgöra amortering och räntor. 



Jag vill framhålla, att vid köp av en sådan egendom är det helt naturligt, att de icke få 

 någon mogen skog med i köpet, ty då kunna dessa personer med sina små begränsade till- 

 gångar icke köpa ett sådant ställe. Man får även tänka sig sådana fall på många ställen 

 i vårt land, särskilt i skogsbygderna, att det ofta kan bli missväxt, antingen på hela 

 skörden eller på en del av densamma som till exempel höstsäd, som är så belägen att 

 skogen ligger strax intill så att snön smälter sakta och där det är mycket lätt jord. Jord- 

 brukaren har ränta å sina lån och sina skatter att betala, men själva jordbruket lämnar 

 icke den avkastning, att han förmår detta. Han har då räknat på möjligheten att få 

 sälja litet skog för att på det sättet kunna klara sig; tillkommer så sjukdom i familjen 

 m. m., så uppstår det ju ändå större svårigheter, som han icke har möjlighet att hålla 

 ifrån sig, om han icke får taga något av skogen. 



Hur kommer nu denna nya lag att verka? Jo, den kommer att helt och hållet hindra 

 ett sådant förfaringssätt, ty då komma skogsvårdsstyrelsens tjänstemän, eller skogvak- 

 taren i första hand, och bestämma, att så och så mycket skall vara husbehovsskog och 

 den får icke tagas ; här krävas nybyggnader om något år, och då måste man ha skog 

 övrig, lämplig till byggnadsvirke, och allt detta kommer ju att hindra dem i deras rörelse- 

 frihet. Ordet husbehovsskog komm.er att tolkas på olika sätt, på längre eller kortare sikt. 

 Den här lagen kommer att drabba en del människor, icke sådana som spekulera, men 

 som köpa sådana här små ställen, som nu nämnts, och de komma i mycket stora svårig- 

 heter. Den provisoriska lagen har visat, huru denna lag kommer att verka. Flere sådana 

 exempel skulle kunna anföra.s från min hemtrakt, och jag kan i detta sammanhang icke 



