SKOGSVÅRDSLAGARNAS ANTAGANDE 26 MAJ 1923 x 383 



skyddar skogen från skövling men liiniiiar i fred de skogsägare, som endast hugga för 

 husbehov eller för att kunna reda sig på den jordlott, där de bygga och bo. Skulle det icke 

 gå att fälla förslaget i dag, så kommer jag att ge min röst åt reservanternas förslag om att 

 uttrycket »yngre skog» utbytes mot »ungskog». 



Jag har endast velat till protokollet anföra denna min uppfattning. 



Herr Åkerlund: Herr talman! Det är givet, att en sådan inskränkning i den fria 

 förfoganderätten över privata skogar, .som här företlås, skall stöta på motstånd och 

 mycket starkt motstånd. Men jag vill hemställa, om ändå inte situationen nu är sådan, 

 att vi väl behöva göra någonting för att hiimma den stora skogsskövling, som äger rum i 

 vårt land. Ty denna är visst icke så liten, som många hiir försöka låta påskina. Det är 

 i själva verket på det sättet, att skogen här i landet har skövlats alldeles oerhört under 

 senare tid. Även personer, som upprada såsom mycket goda vänner till skogen, skövla 

 den högst betydligt. Det finns massor av egendomar, som på det viset blivit alldeles utan 

 skog. Då bör tiden sannerligen vara inne för att göra någonting häremot. Dessa herrar, 

 som under de senast gångna åren köpt hundratals och tusentals lantegendomar, de ha 

 köpt dem uteslutande för att skövla skogen. Jordbruket har lagts för fäfot. Det är många 

 hundratusental tunnland av Sveriges jord, som på detta sätt lagts för fäfot, och ännu 

 större arealer skog, som behandlats på dylikt sätt. Tycka då inte herrarna, att tiden kan 

 vara inne att vidtaga några åtgärder för att hiimma detta, dä det inte är fråga om några 

 större inskränkningar ;in dem, som här i dag äro på tal ? 



Det var en ledamot av kammaren som sade, att om man inte fick avverka skog nära 

 nog som man behagar, så har man ingenting att bygga sig en liten stuga av. Ja, med den 

 kännedom jag har om en stor del av Sveriges land, så vågar jag påstå, att det finns 

 hundratals, ja kanske tusentals hemman, som just till följd däiav att vi inte haft någon 

 skogslagstiftning, nu icke ha en pinne att bygga en stuga av på sina ägor, ja, knappt en 

 hundkoja. Den mycket omtalade vänskapen för skogen tycks det verkligen inte vara så 

 mycket bevänt med. 



Nu säges det, att vi skola dröja, tills vi fått mera upplysning. Ja, göra vi det och det 

 får fortgå såsom hittills, så blir följden helt säkert, att ytterligare hundratals eller tusen- 

 tals hemman komma att bli av mtd sin skog. Jag skulle vilja se, huru det kommer att gå 

 för Sveriges jordbrukare, om man fortsätter på detta sätt att låta skogen rakas bort, så 

 att det blir bara jordbitar kvar. Det kan icke annat än leda till olycka. 



Här talas så mycket om, att det är många, som sköta skogen väl. Det ha vi hört från 

 flera håll i dag. Ja, det är gudskelov många, som göra det. Men det är många fler, som 

 sköta den mycket illa, och det blir allt fler för varje dag, som går. Hur är det ställt f 

 bygderna Sverige runt? Om man vill sälja en egendom t. ex., vem vill då köpa den, an- 

 nat än om det finns skog att raka ned. Man bara frågar efter skog och skog, jordbruket 

 spelar ingen roll för sådana herrar. Och de ha inte minskats i antal, utan ökas för varje 

 dag, såvitt jag kan se. De fara land och rike omkring på jakt efter skogsegendomar och 

 raka ned allt vad de kunna komma över, så att ingenting blir kvar. Om vi dröja, såsom 

 herrarna föreslå, blir det bättre då? Det kan hända, att förhållandet till sist blir, att 

 varenda skogsbit i hela landet blivit utrakad, och när vi kommit därhän, då kanske man 

 vill vara med om att göra något. Men det är så dags då. 



För många år sedan väcke jag en motion i denna fråga, och jag uttalade då just den 

 åsikten, att vi få en effektiv skogslagstifning, när skogen är slut på en massa hemman. 

 Det kanske koinmer att gå så. Om nu denna lag går igenom, så måste detta komma att 

 bliva till välsignelse. 



Jag yrkar, herr talman, bifall till utskottets förslag. 



Härmed var överläggningen slutad. Efter av herr talmannen till en början därå given 

 proposition blev utskottets i förevarande punkt gjorda hemställan av kammaren bifallen. 



Vidare framställde herr talmannen propositioner beträff;>ndc den vid punkten fogade 

 reservationen, nämligen på dels bifall till berörda reservation, dels ock avslag därå; och 

 avslogs den med 103 röster mot 87. 



Punkten B). 

 Det av utskottet framlagda lagförslaget. 

 I § föredrogs. Därvid yttrade: 



Herr Gustafsson i Älvsered: Herr talman! I anslutning till vad jag förut anfört, 

 ber jag att få yrka avslag å såviil i § som å lagförslaget i dess helhet. 

 Herr Lindman: Herr talman! Jag ber att få yrka bifall till i §. 

 Vid votering bifölls förslaget med 158 röster mot 32. 

 För .' § hade utskottet föreslagit följande lydelse: 



