SKOGSVÅRDSLAGARNAS ANTAGANDE 26_MAJ 1923 x 385 



i den av herr Nilson i Gräneljti och niiu avgi\na rcscrvatiuiieii, som återfinnes på sid. 76 i 

 utskottets utlåtande. 



Herr Lind man: Ja^;- ber, herr lalni;'ii, att fä yrka bifall lill 3 § oföriindrad, enligt 

 utskottets förslag. 



Herr Hermelin: Herr talman! Då denna paragraf ät den paragraf i hela lagför- 

 slaget, som har den kanske allra största innebörden, så skall jag be att fä säga några 

 ord, dock utan att vilja sätta någon ny debatt i gång. 



För min personliga del ger jag min anslutning till den föreslagna lagen, som jag anser 

 nödvändig för att vi skola kunna skydda skogen och dess återväxt ; men beträffande 

 begreppet »ungskog» eller »yngre skog» måste jag ansluta mig till den reservation, s-om 

 avgivits av herr Nilsson i Gräncbo som huvudieservant, och till vilken herr Johansson i 

 Kälkebo här i kammaren yrkat bifall. I samma riktning går även herr Johanssons i 

 Fredikslund reservation. 



Utskottet har för sin del funnit, att begreppet »yngre skog» är att föredraga framför 

 den provisoriska lagens »ungskog». Det förra uttrycket kommer dock att utsträcka lagens 

 räckvidd högst betydligt. 



Nu har herr Johansson i Uppmälby sagt, att i vissa trakter vore detta behövligt. Härpå 

 vill jag svara, att om det än må vara behövligt i vissa trakter, så är det dock icke be- 

 hövligt i alla trakter. Om nu reservationen skulle vinna bifall i fråga om begreppet 

 »ungskog», så kan man ju alltid tänka sig en utvidgning framdeles för de trakter, där 

 en sådan utvidgning kan vara nödig. 



Herr Lindman, utskottets ärade orc;förande, har i principdebatten sagt, att med den 

 beteckning för »ungskog», som domänstyrelsen använder och varmed man numera angiver 

 begreppet, nämligen att man tager en fjärdedel av omloppstiden, torde i södra Sverige 

 20 år vara en för lågt tilltagen tid och i norra Sverige 40 år jämväl också vara för låg. 

 Jag vill däri instämma med utskottets ärade ordförande. Men detta är väl något som 

 kan bli föremål för omändring och justering. För mig framstår tydligt, att med införande 

 av begreppet »yngre skog» skogen måste vara »yngre», till dess den blir »äldre» ! Då blir 

 det ytterst svårt för en skogsägare att veta, i vilket ögonblick han får den friare till- 

 gången till skogen. Herr Lindman har visserligen sagt, att det blir endast avverknings- 

 förbud och intet straff, därest han överskrider gränsen, och att skogsägaren har rätt att 

 själv stämma om upphävande av förbudet. Detta är mycket riktigt. Men det förutsätter, 

 att skogsägaren, om han lidit skada, även kan stämma skogsvårdsstyrelsen på utbekom- 

 mande av ersättning för liden skada ! 



Som frågan emelertid nu ligger, ber jag att få instämma i det yrkande, som gjorts av 

 herr Johansson i Kälkebo. 



Herr Lindman: Herr talman! Jag skall icke upptaga någon debatt igen. Det hade 

 varit vida angenämare att taga upp denna sak nyss under principdebatten. Jag vill endast 

 framhålla, att såvitt jag kan förstå, äro herr Hermelins farhågor något överdrivna. Då 

 han säger, att vad som här föreslagits kommer att öka lagens räckvidd framdeles, så tror 

 jag icke, att han har rätt däri. För övrigt har jag i mitt tidigare yttrande påvisat, att 

 vad domstolorna hava att gå efter, när de skola tolka uttrycket »ungskog», kan bliva 

 det av domänstyrelsen använda uttrycket >:en fjärdedel av omloppstiden». Det torde icke 

 herr Hermelin godkänna, men de komma att göra det. I själva verket blir der nog så, att 

 det på området kommer att utveckla sig en praxis, som likställer »yngre skog» med 

 »ungskog». Det måse bli praxis som avgör detta. Någon definition å vare sig det ena 

 eller det andra tror jag icke vore lämpligt att lämna. Jag anser, att det vore välbetänkt, 

 om kammaren följde utskottets förslag i detta avseende. Det står, det vill jag påpeka, 

 också i överensstämmelse med den av Kungl. Maj:t avlämnade propositionen. 



Herr H ermelin: Jag får till detta säga, att när vi nu hava »en praxis», som vunnit 

 burskap i fråga om uttrycket »ungskog», så skulle man med detta lagförslag få en ny 

 praxis, beträffande uttrycket »yngre skog». I så fall blir väl då att domänstyrelsen får 

 finna ett nytt tal för »yngre skog». 



Herr talman, jag ber ändock att få vidhålla mitt yrkande. 



Herr J ohansson i Uppmälby: Herr talman! Det är icke min mening att riva upp 

 någon ny principdebatt. Jag tror dock, att man tryggt kan säga, att enligt vad erfaren- 

 heten lärt oss, den provisoriska lagens stora brist är, att den haft begreppet »ungskog» 

 och icke begreppet »yngre skog». Jag menar, att man måste gå upp till en litet högre 

 åldersgräns. Som jag redan förut sagt, tror jag, att detta vore lika mycket till fördel för 

 skogsägarna som ett nationalekonomiskt intresse. 



