MARKFLORANS ANALYS PÅ OBJEKTIV GRUND. 1 5 



ris täckta delen av en provyta, om detta ris har en gles och i huvud- 

 sak jämn förekomst inom densamma, är som lätt inses praktiskt taget 

 en omöjlighet. Man måste alltså utbilda metoden så, att den kan an- 

 vändas för alla olika former av utbredning. Undersökningens ändamål 

 måste helt naturligt vara att lära känna den av en viss växtart täckta 

 arealen och de växlingar i densamma, som till följd av en olika bestånds- 

 behandling bliva en följd; som en sak av underordnad vikt måste anses 

 att fastställa gränslinjernas förskjutning på marken. Vill man detta, kan 

 man ju välja en formation, där gränser äro tydliga, samt på lämpligt 

 sätt utmärka dessa och sedermera vid kommande revisioner studera, i 

 vilken riktning förskjutningen gått. 



Arealuppskattningen är, som av den föregående framställningen torde 

 framgå, i grund och botten en nöd\ändig följd därav, att man icke kan 

 giva rutorna en sådan storlek, att den faktiska valensen hos samtliga 

 inom ett givet område förekommande arter exakt uttryckes i siffror. 

 Med hänsyn till storleken av den ruta, som jag använt vid mina under- 

 sökningar, har det därför för bestämningen av arternas valens visat sig 

 nödvändigt att karaktärisera denna fysiognomiskt avgörande egenskap 

 på tvenne olika vägar: genom en bestämning både av arternas frekvens- 

 procent och av deras arealprocent. De siffror, som härigenom er- 

 hållas, giva jämförda med varandra en god bild av arternas utbred- 

 ningsförhållanden inom den undersökta provytan. Frekvensprocenten 

 angiver sålunda själva spridningen inom det givna området, den är ett 

 i siffror omskrivet uttryck för samtliga HULTS frekvensgrader. Upp- 

 träder en art även fläckvis ymnig eller täckande, så låter den sig be- 

 stämmas icke blott ur frek\-enssynpunkt utan även ur täckningssynpunkt. 

 En sådan konstellation i en ståndortsanteckning enligt HULT såsom t. ex. 

 »tunnsådd, fläckvis ymnig» kan pä detta sätt erhålla ett talmässigt 

 uttryck av känd noggrannhet. 



Sluthgen har det synts mig önskvärt, att denna enligt Raunkl1£RS 

 princip utförda markbetäckningsanalys även lämnade en artlista, som 

 icke bleve alltför mager. Detta resultat nås såsom förut framhållits 

 genom att icke välja en alltför liten ruta för detaljanalyserna. Mina 

 undersökningar inriktades därför i första hand på utrönandet av den lämp- 

 ligaste rutstorleken, varigenom alla ovan anförda önskemål vid stånd- 

 ortsuppskattningen bleve så vitt möjligt tillgodosedda. 



Med ledning av den av Raunki.er gjorda erfarenheten över rutor- 

 nas lämpliga storlek ansåg jag mig icke behöva experimentera med 

 större ruta än 0,5 m^. För att emellertid även kunna pröva mindre ru- 

 tor lät jag förfärdiga en ram, som gjordes ställbar (fig. 2, 3). Den be- 

 står av 4 i genomsnitt kvadratiska mässingsrör, vilka genom att skjutas 



