lö TORSTEN LAGERBERG. 



samma rutstorlek 6,25 % av den areal undersökta, för vilken uppskatt- 

 ningen gäller; användas 2 och 4 m:s kvadratförband och en ruta om 0,1 

 m^ bli taxeringsprocenterna resp. 2,5 och 0,625. Nu nämnda kombi- 

 nationer äro de, som förekommit vid mina undersökningar. 



För att åstadkomma ett symmetriskt förband för rutorna har jag gått 

 tillväga på följande sätt, I de fall, då provytorna utgjort rätvinkliga 

 figurer, indelades två motsatta sidor i 2 eller 4 m. långa stycken. Skär- 

 ningspunkterna numrerades i löpande följd å varje gränslinje för sig. 

 Mellan de punkter, som erhållit samma nummer, sträcktes ett stålband. 

 För att detta skulle kunna utföras sä noggrant som möjligt, uppstakades 

 i allmänhet tvärlinjerna på förhand. Därefter utlades ramen på varannan 

 eller var fjärde meter av stålbandet så, att meterstrecket blev liggande 

 i ramens mittpunkt och mittpunkterna på ramens motsatta sidor föUo på 

 bandet (fig. 2). Dessa mittpunkter finnas markerade på de 4 skänklarnas 

 innerkant, och ramen kan sålunda orienteras mycket exakt. I det fall, 

 då provytorna utgjorts av oregelbundna figurer, har jag valt en av två 

 mot varandra vinkelräta sidor som baslinje och med tillhjälp av vinkel- 

 trumma stakat ut ett mot denna linje vinkelrätt system med det fast- 

 ställda avståndet mellan linjerna. Det har naturligtvis icke kunnat und- 

 vikas, att stammar kommit in i linjernas sträckning. Stålbandet har 

 då dragits fram till hindret och utlagts på nytt på andra sidan av detta 

 utefter den utstakade linjen. Likaledes inträfiar det, som lätt inses, ej 

 så sällan, att stammar till större eller mindre del falla inom vissa rutor. 

 I sådana fall har jag måst nöja mig med att okulärt bedöma rutstor- 

 leken, då det skulle ha varit alltför tidsödande att taga isär ramen och 

 för att låta den fatta om stammen. Att undersökningens noggrannhet 

 härigenom icke rönt något menligt inflytande är dock säkert. 



Här torde vara lämpligt att fästa uppmärksamheten på förhållandet 

 mellan provytans storlek och storleken av den yta, för vilken forma- 

 tionsanalysen i själva verket gäller. Vid användandet av ett 4 m:s kvad- 

 ratförband kunna dessa båda ytor bringas att sammanfalla endast un- 

 der den förutsättningen, att provytan är rätvinklig och arealen jämnt delbar 

 med 16, är förbandet 2x2m. måste denna vara jämnt delbar med 4. Är 

 detta icke händelsen, måste formationsanalysen komma att gälla för en areal, 

 antingen något större eller också något mindre än själva provytan, bero- 

 ende av huru många rutor man beslutar sig för att undersöka. Jag 

 har i allmänhet gått så tillväga, att jag utlagt rutor även på den av 

 provytans gränslinjer, som valts som bas. Hälften av dessa rutor kom- 

 mer .sålunda att ligga utanför ytgränsen, och undersökningsresultatet hän- 

 för sig därför i dylika fall till ytor, något större än själva provytorna. 

 Denna skillnad blir naturligtvis ändå större, om förbandet utökas till 8 



