MARKFLORANS ANALYS PA OBJEKTIV GRUND. 



23 



ningen efter andra principer. Man kan, såsom i det följande även gjorts, 

 bilda grupper genom att sammanföra vissa tvärlinjer med varandra, 

 exempelvis var 4:de. Materialet blir då endast uppdelat i fyra grupper 

 (jfr sid. 57), vilka dock var för sig ge ett betydligt bättre uttryck för 

 provytan i dess helhet. För att en indelning i i o-talsgrupper då skall 

 låta sig utföra med lika gott resultat, är det nödvändigt att företa en 

 omnumrering av rutorna: man låter varje nummer bestämmas av rutans 

 läge i höjd- och sidled — sålunda utan att provytans gränslinjer till- 

 mätas någon betydelse — såsom framgår av fig. 4. De två olika 



Fig. 4. a. Pä grundval av en från vänster löpande numrering av rutorna ha lo-tals- 

 grupper bildats. Den punkterade linjen utmärker en antagen artgräns. Av den första lO- 

 talsgruppens 17 rutor falla II inom artgränsen, av den 5:tes 16 däremot blott 4. Grupp- 

 varianterna bli sålunda mycket olikvärdiga, h. Rutornas nummer bestämmas här av deras 

 läge i höjd- och sidled, och i o-talsgrupperna bli på grund härav mycket likvärdiga. Så väl 

 den I:sta (18 rutor) som den 5;te (17 rutor) ha 10 rutor inom artgränsen. 



a. Xach einer von links laufender Numerierung der Qu.idrate wurden Zehnergruppen gebildet. Die punk- 

 tier e Linie bedeutet eine ansenomraene Speziesgrenze. Von den 17 Quadraten der i. Zehnergruppe liegen 11 

 innerhalb dieser Grenze, von den 16 der srten dagegen nur 4. Die Gruppenvarianten sind also sehr un- 

 gleichwcrtig. b. Die Nummern der Quadrate sind hier durch die Lage derselben ira rechtwinkligen Ordina- 

 tensysteme bestiramt. Die Bildung von Zehnergruppen fiel hier mehr gleichwertig aus, sowohl die 1.(18 Qua- 

 drate) als die 5. (17 Quadrate) haben 10 Quadrate innerhalb der Speziesgrenze. 



numreringsprincipernas inverkan på gruppvarianternas likformighet fram- 

 går tydligt vid en jämförelse mellan de här framställda fallen. Artens 

 tänkta utbredning inom provytan markeras av den punkterade linjen. 

 Med löpande numrering kommer av den i:sta gruppvariantens 17 rutor ii 

 stycken inom artgränsen, av den 5:tes 16 rutor däremot endast 4. Efter 

 den andra numreringsprincipen falla av den i:sta gruppvariantens 18 rutor 

 10 stycken inom artgränsen och av den 5:tes 17 rutor likaledes 10 stycken. 

 Gruppvarianterna äro här mera lika, och medelfelets numeriska värde 

 blir på grund härav mindre. I realiteten blir det dock alltid svårt att 

 utföra gruppindelningen fullt idealiskt. Detta har till följd, att de ut- 

 räknade medelfelen kunna anses vara något för stora; de funna medel- 

 talen äro sålunda något säkrare, än vad den matematiska behandlingen 



