24 TORSTEN LAGERBERG. 



givit vid handen. Blott man beaktar, att man vid undersökning av 

 arternas frekvens- och arealprocenter inom en och samma provyta för 

 varje gång utför gruppindelningen på samma sätt, så erhåller man som 

 lätt inses med varandra fullständigt jämförbara resultat. 



De analyserade provytorna. 



De provytor, vilkas markflora jag sökt analysera enligt den ovan 

 skildrade, modifierade Rauxki^RSKA metoden, äro 12 till antalet. Av 

 dessa undersöktes n:o 14: il å Ombergs kronopark, Östergötland, 

 128: I — III, 130: I — II å Hessleby kronopark, Småland, samt en tillfäl- 

 lig, å myrområdet av Kulbäckslidens försöksfält i Västerbotten uppmätt 

 yta om 40 ar sommaren 191 3; de återstående n:o 57: i — 11, 58: i — II 

 och 59, samtliga belägna på Aktiebolaget Ljusne — Voxna tillhöriga sko- 

 gar vid Voxna i Hälsingland, hava undersökts under sommaren 19 14. 

 På grund av det tidsödande arbetet med materialets behandling har den 

 ovannämnda myrytan samt ytan n:o 58: I — II måst utlämnas i denna 

 framställning. 



Prot^ytan i^: II å Ombergs kronopark. 



Provytan 14: II ingår i en serie av fem stycken gallringsytor, vilka 

 år 1903 utlades i ett då 32-ärigt kulturbestånd (klimpplantering med 

 knippen) av gran. Beståndet hade förut genom revirförvaltningens för- 

 sorg enkelställts, varvid omkring 67 % av kubikmassan uttogos, och 

 torde ursprungligen ha hållit omkring 8,400 stammar pr hektar. Även 

 efter denna kraftiga gallring var dock beståndstätheten mycket stor. 



Den ifrågavarande provytan gavs en storlek av 24 ar (40 x 60 m.) 

 och ägde, då den första gången år 19 10 behandlades av skogsförsöks- 

 anstalten, pr hektar ett stamantal av 2,800, en kubikmassa av 361,9 m^, 

 en grundyta av 39,95 rn'. Den underkastades då en svag låggallring, 

 varvid 10 % av kubikmassan uttogos; stamantalet nedsattes till 2,121 och 

 grundytan till 39,95 m^, allt per hektar räknat. Det kvarvarande bestån- 

 dets medelhöjd var 16 m., vilket antyder en hög växlighetsgrad; be- 

 ståndet skulle komma att hänföras till den andra bonitetsgraden för gran. 

 Marken är ock mycket god. Den täckes av ett tunt förnalager, under 

 vilket kommer ett 20 cm. mäktigt mullskikt och därunder ett omkring 

 50 cm. djupt gruslager, vilande på fast berg. På grund av beståndets 

 täthet funnos ännu 1913, då markfloran analyserades, stora kalfläckar, 

 endast täckta av barr och ris. För analysen användes ett mycket tätt 

 förband (2x2 m.) och rutor om 0,1 m^; de undersökta rutorna voro 

 icke mindre än 647 i antal (jfr. fig. 5) och gälla för en 25,88 ar stor 



