2 8 . TORSTEN LAGERBERG. 



tab. r, erhöllo endast Oxalis och Mola Riviniana beteckningen tunn- 

 sådd, Ajiemone Hepatica uppträdde tunnsådd — enstaka, alla övriga en- 

 staka. Av mossorna erhöllo Hylocoiiihan triquetrum och delvis även H. 

 proliferum frekvensbeteckningen tunnsådd, övriga arter funnos endast en- 

 staka. Att floran i nämnvärd grad skulle hunnit förändra sig till föl- 

 jande år är knappast antagligt. Den noggranna undersökning, som det 

 täta förbandet ly^i m. ovillkorligen medförde, har ju dock, som av 

 tabellen framgår, konstaterat en ovanligt stor artrikedom. Ej mindre än 

 6 1 arter, därav 33 högre växter, 27 mossor och i lav antecknades 

 inom rutorna. Utom dessa förekommo Ajuga pyrainidalis, Galium bore- 

 ale, Urtica dioica, Rosa sp., Polypodiuin vidgar e och Polystichum spi- 

 nidosiuji.^ Oaktat sålunda antalet högre växter är stort, så spela de i 

 förhållande till mossorna en fullständigt underordnad roll. Detta bely- 

 ses bäst därav, att de fullständigt saknades på icke mindre än 265 av 

 de 647 rutorna eller i det närmaste 41 %. Den enda högre frekvens- 

 procent som förekommer äger Oxalis (43,12 ± 1,77), men fysiognomiskt 

 sett kan den knappast ändock erhålla högre ymnighetsgrad enligt HULT 

 än tunnsådd, möjligen dessutom fläckvis strödd. Den okulära bedöm- 

 ningen försvåras i hög grad därav, att de högre växternas utbredning 

 inom provytan är mycket ojämn; deras fysiognomiska roll blir natur- 

 ligtvis mindre, om de såsom här är fallet till stor del utgöras av groddplantor. 

 Provytan är tydligen efter beståndets utglesande utsatt för en livlig 

 kolonisation från de högre växternas sida. En omedelbart utanför 

 ytgränsen befintlig lucka i beståndet hyser nämligen en rik markflora, 

 vilken genom gallringen på ytan erhållit möjlighet att dit invandra. 

 Huru denna invasion i ett enstaka fall gestaltar sig visar fig. 6. Oxalis ix 

 här under stark framryckning mot ytans nedre gräns och uppträder 

 åt detta håll nästan uteslutande som groddplantor eller sterila exemplar. 



^ I denna liksom alla följande frekvenstabeller finnas i särskilda kolumner uppgifter för 

 artantal, antal rutor, i vilka resp. arter observerats (antal förekomster) frekvensprocent (^J/), 

 dess medelfel (;;z) samt, för att underlätta jämförelsen mellan olika arters medelfel, varje 



(100 iji\ 

 ^jt^^J- I de fall, da analysen samtidigt utförts med ett gle- 

 sare förband, alltså med färre varianter, finnes ännu en kolumn, upptagande den storlek de 

 nya medelfelen (;«j) skulle erhålla enligt sannolikhetskalkylen. Medelfel [m, w,) beräknade 



på olika antal varianter [v, — 1 förhålla sig nämligen omvänt som rötterna ur resp. vari- 

 antantal ; alltså ;«, : m = V v : y^och m^ = m \ n. I arealtabellerna angivas antalet av 



de rutor, som resp. arter täcka, den med ledning därav beräknade arealprocenten, dess medelfel, 

 dettas storlek i % av medeltalet, samt då undersökningen även grundar sig på olika variant- 

 antal, de enligt ovan angivna grunder beräknade teoretiska medelfelen för det mindre. I vissa fall 

 ha dessutom för risen den maximala medelhöjden beräknats och dess fel undersökts. — I 

 alla tabeller ha för enkelhetens skull under beteckningen ibuskar» sammanförts såväl typiska 

 buskar som grodd- och ungplantor av träd. 



- Ståndortsanteckning enligt Hults princip har för jämförelses skull upprättats över alla 

 undersökta ytor. 



