MARKKLORANS ANALYS PÅ OBJEKTIV GRUND. 37 



pä daggmaskar. Närvaron av Oxa/is tyder ju också på en särdeles 

 god skogsmark. Artantalet enligt 4 m.s kvadratförband är ej mindre 

 än 59 (48 högre växter och 1 1 mossor). Undandragit sig analysen 

 hade endast följande, i ett enda eller några få individ represen- 

 terade arter: Salix nigricans. RJiai)inus Fiangula, Sorbus succica, Solidago 

 inrgamea, Mo7iotropa hypopitys och Polypodiuiii vulgäre. De arter i 

 fältskiktet, som ge vegetationen dess karaktär, äro liksom på 130: I 

 Myrtillus. Linncea, Majanthemum och Trientalis, men här tillkomma dess- 

 utom Vmchiiuiii vitis idica, Aira och Luzula och ur fysiognomisk syn- 

 punkt viktig, ehuru med rätt låg frekvensprocent, Pteridium aquiiinum. 1 

 mina anteckningar angivas de viktigare arternas frekvens på följande 

 sätt: Myrtillus riklig, Linncea i större fläckar över hela ytan strödd, Vac- 

 ciniiim tunnsådd, Calluna i fläckar tunnsådd, Majanthemuni strödd i stora 

 fläckar, Trientalis tunnsådd, MelampyruDi fläckvis tunnsådd, Pteridium 

 i ytans ena del strödd, Luzula enstaka, Aira strödd i små fläckar 

 över hela ytan. Alla övriga arter ha betecknats såsom enstaka; de 

 flesta av dessa syntes dock allmännare på denna avdelning än på ytans 

 första. Mossorna äro rikliga men träda mycket tillbaka för den högre 

 vegetationen. — Överensstämmelsen mellan denna okulära uppskattning 

 och de funna frekvenstalen är ju i vissa fall god men i en del andra 

 såsom exempelvis beträfiande Vacciniuni och Luzula har den noggran- 

 nare utförda analysen givit avvikande resultat. Det är dock knappast 

 ägnat att väcka förvåning, att inom en så stor yta som den ifrågava- 

 rande (nära ett halvt hektar) vissa fysiognomiskt sett mindre framträ- 

 dande arter vid den okulära bedömningen bli mer eller mindre oriktigt 

 uppfattade ur frekvenssynpunkt. En jämförelse mellan frekvensprocen- 

 terna å provytans båda avdelningar tyder också bestämt på att de mera 

 allmänna och även en stor del av de som enstaka uppfattade arterna, 

 exempelvis Goodyera, Viola, Melauipyrum och Luzula äga en högre 

 ymnighetsgrad på avdelning II än på avd. I; några undantag finnas 

 dock, såsom ALajantheniuiu och Anenwnc, vilka ha en rikare utveckling 

 på den mera överskuggade avd. I. Mossornas frekvenssiffror angiva 

 inga verkliga skillnader utom för Polytrichuin comniune, vilken är mera 

 sällsynt å avd. II. — Om örtrikedomen å avd. II till någon del kan bero 

 på den år 1908 företagna ljushuggningen av beståndet, kan ej nu avgöras. 

 Den ur jämförelsesynpunkt företagna analysen enligt 8 m:s kvadratför- 

 band (82 rutor) nedbringar artantalet väsentligt; en stor del av de en- 

 staka förekommande lämnas härigenom ur räkningen. Kärlväxterna äro 

 nu endast 34 och mo.ssorna 7. De funna frekvensprocenterna visa dock 

 en mycket god överensstämmelse med dem, som det tätare rutförbandet 

 givit, men medelfelen äro genomgående större. 



