MARKKLORANS ANALYS PA OBJEKIIV GRUND. 47 



skola uppnås. Men å andra sidan är det ju också klart, att jämförelsen 

 måste kunna utföras med större exakthet, om vid varje tillfälle samma 

 rutor på marken bliva analyserade. 



Avd, II har endast analyserats med ett 4 m:s kvadratförband (168 

 rutor). Artantalet fastställdes enligt tab. VII till 42 (23 kärlväxter, 14 

 mossor och 5 lavar). Härtill komma följande 7 högre växter: Rubiis 

 idesus, Salix yiigricans, Rhaninus Frangula, Sorbus Aucuparia, Vida hir- 

 siita, Vcronica cJianicedyys och Ilieraciuin aciifolium, alla av fullständigt un- 

 derordnad vikt. En blick på tab. VII jämförd med tab. VIII \'isar 

 också, att av alla högre växter endast Aira flcxuosa (enligt HuLT rik- 

 lig, fläckvis ymnig; / % 85,12 ± 2,51, a % 17,56 ± 1,53) samt Luzula pilosa 

 (enligt Hllt tunnsådd till strödd; f% 69,05+ 3,96, a °o 0,00) ur fysio- 

 gnomisk synpunkt hava något värde. Mosstäcket har här en mycket yppi- 

 gare utveckling, frekvensprocenterna tyda emellertid pä likartade sprid- 

 ningsförhållanden för de vanligare arterna; mossornas huvudmassa ut- 

 göres å båda avdelningarna av Hy/oconiinm paneti>iiiiii (a % 21,73 + 1,44 

 å avd. I, 41,96 ±3,15 å avd. II). 



De biologiska typernas täckningsgrader, såsom de enligt denna un- 

 dersökning blivit fastställda, åskådliggöras av den grafiska fig. 11. Be- 

 ståndets grundyta,^ reducerad till markens nivå, upptager endast 0,6 % 

 av ytenheten, risen täcka 4,46 %, örterna 0,3 %, gräsen 18,01 %, mos- 

 sorna 47,17 °o och lavarna slutligen 0,15 % (de beräknade felen lämnas 

 här utan avseende). Sammanlagt skulle på detta sätt icke fullt 50 % 

 av provytan vara täckta. Att denna arealuppskattning är för låg är ju 

 tydligt, men det sätt, på vilket metoden arbetar, medför ju, såsom ovan 

 framhållits, med nödvändighet, att resultatet måste utfalla på detta sätt. 

 Det är tydligt, att metodens brister måste framträda skarpast vid upp- 

 mätningen av mossorna. Det minsta mått ('/g ^), rned vilket arealer 

 över huvud taget uppmättes, är naturligtvis för mossornas del alldeles 

 för stort, för att man skall kunna vänta sig någon större precision av resul- 

 tatet, i all synnerhet som de olika arterna uppskattades var för sig. Detta 

 har nämligen medfört, att den av mossorna täckta arealen alltför ofta 

 legat under mätningsgränsen. Samma förhållande inträffar även, ehuru 

 i långt mindre grad, med de högre växterna, varför deras arealprocenter 

 kunna anses bättre uttrycka deras faktiska täckningsgrader. 



Avd. III. Det för den floristiska analysen använda förbandet är det- 

 samma som för föregående avdelning (fig. 10). Ehuru artlistan enligt 

 tab. IX är rik, spela dock varken örter eller ris någon framskjuten 

 roll i växttäcket. Förteckningen upptager 53 växtformer; av de högre 



' Grundytans arealprocoiit borde strängt taget även lia beräknats för tältskiktet, där den 

 naturligtvis är nägot reducerad. 



