54 



TORSTEN I.AGKKBEKG. 



Fi 



lys av niarkfloran be- 

 rodde därpå, att den 

 på grund av risens yp- 

 piga utveckling syntes 

 mig särskilt ägnad att 

 pröva metodens för- 

 måga till en mera all- 

 sidig uppskattning av 

 risen, vilka såsom sär- 

 deles viktiga humusbil- 

 dare tilldra sig det för- 

 nämsta intresset ur 

 marksynpunkt. Ana- 

 lysen utfördes med ett 

 4 m:s kvadratförband 

 och 0,5 m^:s rutor (jfr. 

 fig. 1 2). Medelfelen äro 

 beräknade efter mate- 

 rialets uppdelning i 10- 



12. Provytan 59, 25 ar (50x50 m.). Förbandet 4x4 

 m. (169 rutor om 0,5 ni'-) ligger helt inom ytgränsen och gäl- 

 ler en areal av 27,04 ar. Gruppvarianter äro bildade genom talsgrupper,såsom skett 

 sammanförande av var lO:de ruta enligt en från höger införd .-.-.pri 

 löpande numrering (jfr fig. lo). 



Probefläclie 5g, 25 ar (50X50 ra). Der Verband 4/4 m (169 Quadrate 

 von 0,5, m- Grösse) ist gleichmässig innerhalb der Flächengrenze orientiert 

 lind gih ein Areal von 27,04 •""• ^^'^ Oruppenvurianten wurden durch Zu- 

 sammenfiihrang aller lorten (>uadrate nach einer von rechts laufenden 

 Xumerierung gebildet (vergl. Fig. 10). 



provytan i2ö:s 

 avdelningar (jfr. fig. 10). 

 I den år igo6 upprät- 

 tade ständortsanteck 

 ningen uppgivas buskar- 

 na \'ara enstaka, risen ymniga, örter och gräs tunnsådda, mossor ymniga 

 och lavar enstaka. Av risen betecknades Myrtilhis såsom ymnig, Liimcea 

 såsom strödd och ]^acciniuiii såsom tunnsådd, alla örter uppgåvos såsom 

 enstaka förekommande med undantag av MajmilheDiuni och Trientalis, 

 vilka tillerkändes ymnighetsgraden tunnsådd. Av gräsen ansågos Aiia 

 och Agyostis vara tunnsådda, övriga enstaka. Denna frekvensbedömning 

 erbjuder vid en jämförelse med de siffror, som i tab. XI och XII lämnas, 

 åtskilligt av intresse. Av den förstnämnda framgår, att markfloran icke 

 utmärker sig för någon högre artrikedom. Sammanlagt 37 arter, varav 

 endast 21 högre växter, ha antecknats; utom dessa funnos endast ett 

 par individ av Solldago virgauica och Poa trivialis. Högre frekvenssiffror 

 återfinnas endast under risen och mossorna, i mindre grad under örterna. 

 En blick på arealprocenterna och den för risen även uträknade frodig- 

 hetsgraden visar, att Myrtillus nigra (f% 97,63 ±0,91, a % 47,93 + 2,10, 

 maximal medelhöjd 24,47 ±0,46) är det fysiognomiskt avgörande ele- 

 mentet. \\TiLciniuiii har visserligen ungefär lika hög frekvensprocent 



