68 TORSTEN LAGEKBERG. 



sätt verkligen när ut över den subjektiva åskådningens växlingar, så 

 långt som det är tänkbart. Man bör därvid komma ihåg, att någon 

 gräns för resultatens säkerhet egentligen icke gives; säkerheten kan 

 ökas i den grad, som undersökningens mål det fordrar. De resultat, som 

 analysen av de ovan behandlade provytorna givit, ha ju mången gång 

 \isat, att de HULTSKA frekvensgraderna, åstadkomna genom en okulär 

 bedömning, icke på långt när motsvara arternas verkliga utbredning. 

 Man överskattar frekvensen för stora arter och underskattar den för 

 små, då de senare fysiognomiskt sett göra sig mindre gällande. Det har 

 därför synts mig lämpligast att avstå från försöket att bringa dessa båda 

 metoders ymnighetsgrader i ett direkt förhållande till varandra. 



Genom en så detaljerad undersökning av marken, som ett 4 m:s 

 kvadratförband och en icke alltför liten rutstorlek möjliggör, vinner man 

 en mycket god inblick såväl i sammansättningen av markens växttäcke 

 som i de olika arternas spridning inom ett givet område. Den rutstor- 

 lek om 0,5 m', vilken jag använt vid huvudmassan av mina analyser, 

 har även visat sig fullt motsvara de praktiska önskemål, som kunna 

 uppställas vid en växtfysiognomisk studie. Metodens styrka ligger däri, 

 att den giver tal att räkna med, vilkas säkerhet noga kan bestämmas. 

 Mången gång har metoden på närbelägna ytor kunnat påvisa verkliga 

 skillnader i frekvens, vilka vid en okulär uppskattning hade förbisetts, 

 eller, om de märktes, icke med tillräcklig säkerhet kunde preciseras. De 

 maximifel, som behäfta de enligt förbandet 4 X 4 m. funna frekvensprocen- 

 terna, äro ju ganska växlande men överskrida endast i undantagsfall iO*^,\, 

 i positiv och negativ riktning och torde i allmänhet kunna sägas ligga 

 vid ± 5 å 6%. Metoden tillåter sålunda, att förändringar i markflo- 

 rans sammansättning kunna följas på ett mycket detaljerat sätt. Ännu 

 större noggrannhet erbjuder rutförbandet 2X2 m.; de medelfel, som be- 

 häfta arternas frekvensprocenter, hålla sig här under ± 2 %. 



Den uppskattning av arealerna, som jag enligt ovan beskrivet tillväga- 

 gångssätt företagit, måste även den anses ha utfallit synnerligen väl. Areal- 

 procenternas medelfel överskrider endast i enstaka fall ± 2 %. Visser- 

 ligen har metoden här medfört, att en icke obetydlig del kommit under 

 uppskattningsgränsen, men det finns ju intet som hindrar att denna sän- 

 kes, så långt man önskar. Man har i så fall endast att välja mindre 

 rutor och att uppskatta så små delar av de.ssa som möjligt. Ur jämfö- 

 relsesynpunkt viktigt är emellertid, att den floristiska analysen för varje 

 gång utföres på samma sätt, d. v. s. med samma förband och med 

 samma rutstorlek; att rutförbandet orienteras på fullständigt samma sätt 

 på marken är dock intet oeftergivligt villkor, vilket försöket å provytan 

 128: I visar. Naturligtvis måste man även se till att vegetationen vid 



