MARKKI.ORANS ANALYS HA OHJKKTIV GRUND. 69 



varje förnyad undersökning befinner sig på samnia utvecklingsstadium, 

 för att tvenne analyser skola bli fullt jämförbara med varandra. 



Frågan, huruvida denna exakta, ehuru mera tidsödande metod i större 

 utsträckning skall kunna tagas i bruk för de ständortsanalyser, vilka upj)- 

 rättas vid skogsförsöksanstaltens gallringsförsök, är i första hand en praktisk 

 angelägenhet. Även om den förenklas så långt som möjligt, kan dock 

 arbetet i faltet aldrig bli lika lätt som det, vilket den mindre exakta 

 HULTSKA metoden kräver. Hur långt förenkligen skall kunna drivas 

 beror uteslutande på de fordringar, som ställas på resultatets säkerhet. 

 Dock torde det vara visst, att ett så detaljerat arbete som det, vilket 

 kommit till utförande i föreliggande undersökning, icke kan vara erfor- 

 derligt. Detta har utförts endast för att visa, hur långt man med denna 

 metod kan komma; men det har också krävt en avsevärd tid. För 

 provytan 14: II exempelvis åtgingo 5 dagar, för 57: I 3^/2 dagar, för 

 57: II 1^1 2 dagar samt för 59 2 dagar. Med ett glesare rutsystem bör 

 ju tiden kunna högst xäsentligt inskränkas. 



Att redan nu säga, hur långt undersökningsprocenten skall kunna sän- 

 kas, d. v. s. bestämma det minsta antal rutor, som böra undersökas, 

 är icke möjligt. Då rutornas antal är avgörande för storleken på det 

 fel, varmed såväl frekvens- och arealprocenter som höjdsiffror äro be- 

 häftade, blir rutantalet ytterst beroende av hur fina skiftningar i dessa 

 fysiognomiska faktorer som man behöver exakt ui)pmäta. Men ä\en i 

 denna punkt kan något bestämt önskemål icke uttalas, då det ännu är 

 fullständigt outrett, i vilken grad en viss förändring i den floristiska 

 sammansättningen av växttäcket \erkar förändrande på skogsmarkens 

 egenskaper och föryngringsmöjligheter. För att klargöra detta spörsmål 

 måste därför den floristiska analysen åtföljas av en detaljerad mark- 

 undersökning. Först på denna empiriska grundval blir det möjligt att 

 bilda sig någon exakt föreställning, om de förändringar i växttäcket, 

 som måste kunna mätas, eller med andra ord huru små fel som kunna 

 tillåtas för mätningsresultaten. Jag har under mitt arbete utgått från 

 den förutsättningen, att en bestämning a\' frekvensprocenten på 10 % 

 när borde vara till fyllest. Vör arealerna måste dock efter all sannolikiiet 

 fordringarna ställas betydligt högre; det har ju även visat sig, att meto- 

 den härutinnan tillfredsställer mycket höga anspråk, i det att felgränserna 

 hålla sig vid omkring ± 2 %. 



Som redan ovan framhållits äro frekvenssiffrorna i allmänhet säkra på 

 mindre än ± 10 ",j med förbandet 4x4m. Det har naturligt\is \arit a\ 

 intresse att se, hur medelfelen skulle påverkas av ett glesare förband, 

 och resultaten ha därför även i vissa fall beräknats efter 8 m:s kvadrat- 

 förband. Med detta förband äro frekvensprocenterna säkra på 10 — 20 % . 



