7 o TORSTEN LAGERBERG. 



Är detta tillräckligt, kan antalet analyserade rutor inskränkas till fjärdedelen, 

 och arbetet i fältet blir härigenom betydligt förkortat. 



Om arternas spridning på marken vore fullt jämn, skulle medelfelen 

 vid ett glesare förband utan vidare kunna beräknas på grundval av de 

 med ett tätare redan fastställda. Medelfelen förhålla sig enligt sanno- 

 likhetslagarna omvänt som roten ur antalet varianter. I tab. II och IV 

 ha därför i en särskild kolumn för det glesare rutförbandet även upptagits 

 medelfelen enligt denna formel; en jämförelse mellan dessa teoretiska fel och 

 dem, som för varje art blivit fastställda, äger ju ur sannolikhetsberäkningens 

 synpunkt ett berättigat intresse. Det torde väl redan på förhand vara 

 klart att man för ett så heterogent element som ett växttäcke icke gärna 

 kan vänta sig, att felen skola följa sannolikhetslagarna helt och hållet. 

 En granskning av siffrorna i dessa tabeller ger emellertid vid handen 

 att så i själva verket är fallet med flera arter i anmärkningsvärt hög 

 grad. Fullständigt identiska äro siffrorna å provytan 130:! iör A7ie)ii07ie 

 nemovosa men även för Lmmea, Vaccinium, Potentilla, Carex, Hylocomium 

 prolifeyu})i och Hypmim crista castvensis måste överenstämmelsen be- 

 traktas såsom särdeles god. A provytan 130: II råder samma förhällande 

 för Myrtillus, Linncea, Majanthauuui, Melampyrmn, Lusula, Aira, Agrostis, 

 Dicra7ium scopariwn och PolytricJiuni commtine. För provytan 14 : II (tab. 

 I), som analyserats med ett 2 m:s kvadratförband, ha frekvenssiffrorna 

 även beräknats enligt förbandet 4x4m. d. v. s. med fjärdedelen så 

 många varianter. De nya felen visa även här en ganska god överens- 

 stämmelse med dem, som sannolikhetslagarna fordra; detta är särskilt 

 fallet med Viola, Luaula, Hylocomium proliferum, Ainhlystcgiuin. För mos- 

 sorna ha emellertid de uträknade medelfelen i de flesta fall blivit något 

 högre. Om man slutligen granskar provytan 128: I (tab. V, VI), för 

 vilken såväl frekvens- som arealprocenter beräknats på de båda hälfterna 

 av 4et tätare förbandets varianter, måste man känna, att de nya medel- 

 felen ganska väl följa de teoretiska. Beträffande frekvensprocenterna 

 gäller detta i högre grad Callima, Tricntalis, Aira, Hylocoiniiim parieti- 

 num och proliferuiii samt Dicramwi undulatiDii; arealprocenternas fel visa 

 nästan genomgående god överensstämmelse. Det här behandlade mate- 

 rialet har sålunda visat, alt de teoretiska medelfelen enligt ett mindre 

 variantantal i allmänhet avvika frän de beräknade; men då denna av- 

 vikelse ungefär lika f)fta går i positiv som negativ riktning torde man 

 vara berättigad till den slutsatsen, att sannolikhetslagarna även i detta 

 fall äga sin tillämpning. 



På ganska goda grunder kan man därför påstå, att denna analysmetod 

 erbjuder helt andra möjligheter att följa florans växlande sammansätt- 

 ning än varje annan hittills använd, och att den därför, då det är fråga 



