8o OTTO HELLSTRÖM. 



torde vara fullkomligt säkert, att timret vid sänkvältning bevaras mycket 

 bättre än vid landrullning för såväl sprickor som stockblånad. Man hör 

 visserligen uttalas, att virke från landrullat timmer torkar hastigare, och 

 att det är lättare att hålla ånga under vintern med landrullat än med 

 sänkdraget timmer. Men att dessa fördelar under inga förhållanden 

 kunna uppväga nackdelarna är tydligt. Särskilt framträdande blir detta, 

 där landrullning sker tidigt på sommaren. Man kan t. ex. få se timmer- 

 rullning i landvältor pågå redan i juni månad, och det låter lätt tänka 

 sig, huru sådant timmer skall se ut, då det sågas påföljande vinter. 



Sänkvältning av timmer utföres dels i form av s. k. långvältor, dels 

 i s. k. mosor. Understundom användes en kombination av sänkvältning 

 och högvältning på så sätt, att vältning fortsattes till en höjd av 3 ä 5 

 meter över vattenytan. 



Långvältorna läggas som regel så, att man först landdrager en kryss- 

 lagd kista samt vältans bottenvarv, varefter en på pråm stående timmer- 

 häst av vanlig konstruktion användes för vältans färdigläggande (fig. 3). 



»Mosor» äro mindre sänkflottar, krysslagda till hela sitt djup, och 

 läggas numera vanligen med s. k. mosläggningsapparater. Moslägg- 

 ningsapparaten består av en vanligen på pontoner vilande, motordriven 

 anordning, med i vinkel mot varandra arbetande kättingar eller hjul för- 

 sedda med armar, närmast en kombination av två timmerhästar, var- 

 igenom timret upplyftes ur vattnet och föres in på vältan, varje timmer- 

 varv i vinkel mot närmast föregående. Dessa mosor läggas som regel 

 på djupare vatten och kunna, strax innan isen lägger sig, spelas in mot 

 sorteringsapparaten, där de sedan bliva liggande för att rivas i mån av 

 behov, varefter timret genom ränna i isen flottas in för sortering. 



Allt det virke, som blir liggande under vattenytan, skyddas fullstän- 

 digt för sprickor och stockblånad. Även vid läggning av högvältor 

 o\anpå sänkvältor torde nog virket vara mindre utsatt för sprickning 

 och stockblånad, än om det ligger i vältor på land, i det såväl tempera- 

 tur som luftfuktighet variera inindre över vattnet än över land. För- 

 delaktigast från nu anförda synpunkt torde dock vara fullständig sänk- 

 läggning. Om sänkläggning av timmer utföres efter hand som det an- 

 kommer till sågens timmermagasin, vinnes samtidigt som virket skyddas 

 till och med bättre än om det ligger flott, att utrymmet i magasinet ut- 

 nyttjas så fullständigt som möjligt, och att timmermagasinet därför knap- 

 past behöver vara större tilltaget, än om timret för vintersågning landrullas. 



En given fördel vid all förvaring av timmer i vattnet ligger uti, att 

 transporten från vältorna till sågen alltid ställer sig billigare än från land, 

 i det man kan använda sig av vattnet för virkets framforsling. Det ut- 

 talas visserligen från en del håll, att särdeles i Norrland det skulle vara 



