SAGVKKKSTKKXIKKNS rTVECKLlNG. 



8l 



fcirenat med alltför stcjra svårigheter på grunt! a\ kölden att anxånda 

 sig a\- sänkvältor och flottning i isränna. Detta torde dock vara felak- 

 tigt och erfarenheten från sågverk, där systemet tillämpas, talar i mot- 

 satt riktning. Vid t. ex. ett av de största Sundsvallsverken moslägges 

 allt timmer för vintersågning ocli liera exempel kunna ui)p\isas. 



Timmerspel. 



Vid övervägande antalet av viira sågverk har man till pa allra sista 

 åren begagnat sig av de ursprungligen byggda timmers])elen med snar- 



l'"ig. 4. 'riminerspclskättiiig (keraltkiiuins,') ined saijnar. 



ning av timret i knippen, vilka sedan spelats upp i sågen och där frän 

 upplag på särskilda bäddar rullats in till ramen. k"ör ett par tiotal år 



Fig. 5. TiiniiUTspeNUiiltini; ined pressade inedl)rin_<jare. 



sedan började man tlock vid ett och annat verk bygga s. k. kerattbanor, 

 en frän Norge hämtad anordning, vilken sedermera förbättrats till de 

 nu alltmer använda automatiska timmerspelen. Kerattspelen känneteck- 

 nas av, att timmerspelskättingen är iorsedd med små taggbeväpnade 

 vagnar eller andra medbringare, som iiro placerade på 1,5 å 1,75 meters 

 avstånd frän varandra. Härigenom undkommes all s. k. betsling (snar- 

 ning) av timret, och detta gripes av medbringarna samt föres stock för 

 stock upp för banan. Att börja med, och innan de automatiska timmer- 

 spelen konstruerats, använde man sig a\' ett spel gemensamt för två 

 eller tre å fyra ramar, och timret fördelades dä på bäddar till de olika 



^> Skogsvi\rds/'oreningeiis Tidskrift K/ij. 



