OM SKOGSKLD. 



135 



grund av det stora drag, som erfordras för lokomotiveldning, kan gnist- 

 släckare för lokomotiv aldrig göras så effektiva, att de förhindra, att min- 

 dre glödpartiklar fara ut genom skorstenen, och ju starkare eldningen 

 blir, d. v. s. draget ökas, desto större bli utsikterna, att glödande gnis- 

 tor utslungas. Pä gruntl härav blir risken för gnisttändning från loko- 

 motiv alltid störst i stigningar av banlinjen och tungt lastade tåg farli- 

 gare för tandning än lättare. 



Ofta händer nog även att glödande kolpartiklar från lokomotivets ask- 

 låda av farten slungas utåt banvallen och där tända. Flertalet tändnin- 



l'of.. av r..if. 



Vi^. 16. Avbränd gärd (i bakgrunden) \ iil Iskarbo smedja, Sjiannarboda- 

 brandfältet 1914, intill toppl)ränt barrblandbestånd. 



gar av lokomotiv ske a eller alldeles intill banvallen, beroende på att 

 de lättare och längre bort flygande gnistorna i regel slockna innan de 

 nå marken. Ibland ges dock exempel på tandning av lokomotivgnistor 

 tiotals meter frän banvallen, när vinden varit hög, och terrängen om- 

 kring mera öppen. 



Utom direkt patruUering efter \arje tåg under för skogseld kritisk tid, 

 kan bland enklare föranstaltningar i första hand framhållas, att å kri- 

 tiska platser, som ovan framhållits alltså särskilt i stigningar å banlin- 

 jen, anstalter vidtagas till förhindrande av anhopningar av torrt gräs, 

 ljung och andra brännbara ämnen å eller intill ban\allen. Detta torde 

 utan tvivel ske billigast och effektivast genom ärlig a\s\edjning under 



