OM SKOGSELD. I37 



för underhåll av brand-skydclsbälten utmed järnvägarna t;enoin skogtrak- 

 ter innehålla i huvudsak följande: 



Marken utanför banvallen skall till en bredd av 7^., — 15 meter <;e- 

 nom järnvä,<;sförvaltnini;ens försorg hållas öppen, d. v. s. blottad från 

 markvegetation. Härmed avses ej att undandraga dessa bälten från vir- 

 kesproduktion, annat än i de fall marken kan komma till varaktig an- 

 vändning för lantbruksändamål. Fastmera anbefallas dessa bälten för 

 lågskogsskötsel, barrträdsplantering eller plantering med fruktträd. Barr- 

 träds[)lanteringarna skola på grund av eldfaran utglesnas och uppkvistas 

 intill en bredd av 7 — 14 meter från banvallen, så att markens befriande 

 från gräs, mossa ris m. m. och jordens blottande genom järnvägs- 

 förvaltningens försorg kan äga rum. Skyddsbältena behöva alltså ej 

 hållas fria från träd, då eldfaran uteslutits genom jordens blottläggande 

 mellan stammarna. 



Dessa allmänna föreskrifter ha emellertid på rätt skilda sätt kommit 

 till utförande och i regel ha, där järnvägarna löpt genom barrskogar, de 

 föreskrivna bältena hållits helt öppna utan träd. Dessutom har det härvid 

 ofta visat sig erforderligt, att i tallskogen innanför dessa kala och från vege- 

 tation blottade bälten anlägga skyddsdiken en bit in, för att häva even- 

 tuellt i kanterna uppkomna löpeldar. Även ha i många fall dessa före- 

 skrivna skyddsbälten planterats med lövskog, vilken å de sämre eller 

 skarpare markerna, där eldfaran är störst, kommit till föga utveckling. 



Forstmeister D:r M. KlENliz, vilken utan tvivel är en av de personer, 

 som mest ingående studerat denna fråga om brandskyddsbälten utmed 

 järnvägarna, lämnar i en ytterst intressant avhandling i Zeitschrift fiir 

 Först- und Jagdwesen h. 8 igoi benämnd »Ueber die Behandlung der 

 Feuerschutzstreifen an den durch Kiefernforsten fiihrenden Eisenbahnli- 

 nien>> en ingående kritik över gängse använda metoder och kommer där- 

 vid i huvudsak till följande slutledning: 



De helt kala och markblottade skyddsbältena måste vara mycket breda 

 för att i sig själva \ara fullt effektiva. Författaren anför exempel på 

 hurusom gnistor från lokomotiv flugit ända till 35 meter över dylika 

 öppna bälten och antänt. De innebära först och fräinst ett stort slö- 

 seri med mark — då å trakter där eldfara förefinnes marken sällan är 

 användbar för lantbruk. Några lämpliga växter för deras igensående, 

 som ej under viss tid av året innebära eldfara, givas ej, utan måste de 

 genom bearbetning hållas öppna för avsevärd kostnad. Lövskog kom- 

 mer till föga utveckling å svaga marker, där eldfaran är störst, och löv- 

 skogskulturerna innebära därför ofta en ytterligare stegring av omkost- 

 nadskontot. Lövskogen ger föga skydd för gnistors framfart under en 

 tid, då fara för tandning är stor, nämligen den tidiga våren. Deras löv- 



