148 GUSTAF LUNDBERG. 



riteter^ förkasta metoden helt, och framhålla, hurusom genom användande 

 av moteldar större skador åstadkommits än genom de direkta skogs- 

 eldarna. Henry S. Graves' framhåller motelden som det bästa hjälp- 

 medlet, om blott förhållandena äro sådana, att moteld kan uppgöras. 

 I hård motvind eller utförssluttningar kan man ej få en löpande moteld 

 att gå. I lugnare väder och på jämnare mark, eller i motlut bli de 

 däremot mera verksamma. 



Förhållandena hos oss äro nu oftast sådana, att motelden blir mer 

 verksam mot löpeldars begränsning, t. ex. i ljungmarker o. d. platser, 

 än mot toppeldar direkt. Skall moteld mot toppeld uppgöras, måste 

 den emellertid företagas med största omdöme. Man får då rakt i fronten 

 framom toppelden där närmaste naturliga skyddslinje i form av väg, 

 bäck, brandlinje, mosskomplex eller dylikt möjliggör en tryggad start- 

 linje för löpelden, på en tillräckligt bred front, på en gång starta elden 

 efter hela linjen, genom tätt anbragta tandningar. Den linje, som ut- 

 väljes, mäste genom röjningar säkrats, så att ej elden hoppar över åt 

 fel håll. Och att dessutom en betydande vaktstyrka kräves, är ju själv- 

 klart. Äro förhållandena gynnsamma, äter sig nu löpelden, tack vare 

 den breda startlinjen, som åstadkommer större hetta, mot vinden åt topp- 

 elden, och när den nalkas densamma, får elden ökad fart av det genom 

 branden uppkomna draget. De båda eldarna brinna hop med stor 

 häftighet och toppelden dör ut där de mötas. I flankerna måste emel- 

 lertid nu ett energiskt arbete insättas, enär annars därifrån toppelden 

 lätt startar igen med nya spetsar. Den, som startar en moteld, måste 

 emellertid vara väl förtrogen med terrängförhållandena och alltid beakta, 

 att motelden är ett av de farligaste vapnen man använder. Ganska 

 vanligt är nog också att man ibland låter skrämma sig av eldens till- 

 fälliga utsende och tillgriper moteldar, som göra skadorna mångdubbelt 

 större än de eljest skulle blivit. 



När kvällen kommer, och vinden i regel lugnar, går toppelden oftast 

 av sig själv ner till löpeld, även i tätare bestånd, och då är rätta tiden, 

 att direkt ingripa i fronten, och genom energiska arbeten söka isolera 

 brandfältets yttergränser (fig. 20). 



Vid isoleringsarbetenas bedrivande måste naturligtvis största omsor- 

 gen ägnas de mest kritiska gränserna, men man bör härvid jämväl 

 räkna med den möjligheten, att vinden på natten kan kasta om. 



Torv- eller jordbrand. 



Släckning av torv- eller jordbrand tillhör närmast det s. k. eftersläck- 



ningsarbetet. Är torvlagret tunt, kan elden ofta med framgång släckas 



^ GiRARD: Les incendies de foréts. — Paris 191 3. 



"^ The protection of forests from fire. — American Forestry, I910 — 1911. 



