152 



GUSTAF LUNDBERG. 



Där toppelden eller torvbranden går fram, dödas naturligtvis alla träd 

 i dess väg. Löpelden kan återigen göra större eller mindre skada, 

 alltefter den hetta den utvecklar och beståndets beskaffenhet. Olika 

 träds större eller mindre ömtålighet mot löpeld beror i stort sett enbart 

 av deras barktjocklek och kronans höjd över marken. När kambiet 

 upphettats till 54° C. dödas det och blir kort därefter brunt'. Träd 

 försedda med grov kork eller skrovelbark slippa lindrigast undan, 



Foto av Nils Sylvén. 



Fig. 23. Torvbranden från höger har nått fram till isolerings- 

 diket och självdör däremot. Grönbo kronopark 1914. 



de slät- och tunnbarkiga dödas ofta helt. Även kunna träden genom 

 en het löpeld skadas till rötterna, så att de därigenom dödas eller ned- 

 sättas till sina livsfunktioner. Yngre träd och sådana arter, som även vid 

 högre ålder ha slät eller tunnare bark, dödas därför ofta helt av löpelden, 

 även om ej kronorna skadas. De vid högre ålder grovbarkiga, t. ex. 

 vår vanHga tall, slippa oftast undan med brännskador i den nedre stam- 

 delens läsida \nd branden, s. k. brandlyror eller ljud, allbekanta från 

 våra norrlandsskogar. 



^ Heinrich Mayr; Der Waldbau. 1909, sid. 12. 



