154 



GUSTAF LUNDBERG. 



i förbigående erinras om att för sågtimmer sjunker vädet med en tredje- 

 del ungefär för blånad och ned till en tredjedel vid söndergnagning av 

 långhorningslarver. * 



De s. k. brandlyrorna å tall bli oftast av underordnad teknisk betydelse, 

 då de genom hartsimpregnering skyddas för rötor. 



Beträffande skadegörelse å själva marken genom skogseldar kunna 

 förhållandena växla mycket, allt efter brandens art och beskaffenhet. 

 Där torvbranden gått fram över skogsmarken, såsom efter långvarig 

 sommartorka, och förtärt både torv- och myllager, blir marken vad man 

 kallar hårdbränd och helt visst för långa tider framåt mindervärdig för 



Ur Skogsinstitutets samlingar. Foto. av förf. 1914. 



Fig. 25. Högsta ledningen för släckningsarbetena vid -Spannarbodabranden 19 14. I mitten 

 landshövding Bergström, till vänster om honom major Aminofif, löjtnant Personne och jäg- 

 mästare Ramstedt. I bakgrunden härjade ungskogar. 



skogsbruk. Tydliga exempel härpå kan man få både från »härdbrända» 

 s. k. brännor i Norrland, som från hårdbrända rymarker i Småland, där 

 återväxtanskaffiiingen är oerhört försvårad. 



Att återigen skogseld — särskilt den lättare löpelden på våren — 

 kan utöva en helt förmånlig inverkan på marken, är lika visst, och därom 

 vittna utan vidare våra vackraste yngre och medelålders skogsbestånd i 

 Norrland, uppkomna å forna brandfält. Huru hårt elden .skall ta för 

 att verka skadlig eller nyttig, eller å vilka marker en eld i allmänhet 



^ Konstaterat vid Svanå — Sprängsvikens sågverk i stor utsträckning å virke från Selsjö- 

 brandfältet i Jämtland. 



