SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT I915. H. 2. 



SKOGSPOLITISKA INLÄGG. 



Synpunkter rörande skötseln av enskildes skogar 



i lappmarken. 



Under förestående rubrik har doktor Frans Kempe i denna tidskrifts sista 

 häfte för i q 1 4 i delvis hetsiga ordahig, dels kritiserat vissa förhållanden i 

 fråga om domänstyrelsens och skogsstatens handhavande av de för enskildes 

 skogar i lappmarken gällande lagar, dels ock i samband därmed uttalat sig 

 angående en viss punkt af domänst}relsens yttrande över trävaruexportföre- 

 ningens skrivelse till Kungl. Maj:t angående skötseln av enskildes skogar i 

 lappmarken. Herr Kempe har slutligen omnämnt ett av domänstyrelsen år 

 19 1 2 meddelat beslut i anledning av en utav Mo och Uomsjö samt Gideå 

 och Husums aktiebolag gemensamt gjord framställning angående utsyning av 

 viss skog å bolagens hemman i lappmarken. Detta domänstyrelsens beslut 

 föranleder herr Kempe att (under kursiv stil) göra följande uttalande: ^Do- 

 mänstvrelsen vill iip/jenbniiigen hindra den enskilda skogsägaren i lappmarken atl 

 sköta sin skog på bästa sätt.» 



Ehuru vad herr Kempe i allmänhet anfört i nu ifrågavarande uppsats kunde 

 giva anledning till ett i flera avseenden korrigerande bemötande, vill jag 

 dock nu upptaga tidskriftens utrymme med allenast några erinringar rörande 

 huvudsakligen herr Kempes uttalande rörande omförmälda bolags framställning 

 och domänstyrelsens beslut i anledning därav. Jag anser mig böra särskilt 

 fästa mig vid denna del av herr Kempes »synpunkter», enär domänstyrelsens 

 ifrågavarande beslut tillkommit på min föredragning. 



Jag tillåter mig då att i första hand relatera >- fallet». 



I november år 11^12 inkom nyssnämnda bolag genom herr Kempe med 

 en framställning till domänstyrelson med i huvudsak följande innehåll, l^olagen 

 hade under flera är i stor omfattning verkställt avdikning av såväl försumpad 

 skogsmark som ren myrmark å sina ägande hemman i Västerbottens lapp- 

 marker. A ett flertal ställen och å avsevärda arealer av bägge nämnda 

 markslag hade den därå befintliga skogen på ett särdeles gynnsamt sätt rönt 

 inflytande av den verkställda avdikningen. Reaktionen å förefintlig återväxt 

 och smärre skog hade gått fortare, än man kunnat förvänta, varjämte fler- 

 städes ny återväxt up])kommit i stor mängd. Med hänsyn härtill anhöllo bo- 

 lagen att domänstyrelsen ville medgifva, att å avdikade, försumpade marker 

 och myrar, å hvilka nämnda reaktion visat sig å utvecklingsbar skog eller 

 där plantor uppkommit, al! sådan kvarstående skog, som på grund av ålder 

 eller sjukdom ej kunde väntas röna inverkan av torrläggningen, men som ver- 



