I 68 TH. HERMELIN. 



gällande lagar för enskildes skogar, tränger sig den tanken fram, att härtill 

 möjligen kan finnas någon särskild, icke uttalad orsak. Måhända man kan 

 söka denna däri, att till nu pågående riksdag väntas nya lagförslag rörande 

 bland annat skötseln av enskildes skogar i lappmarken. Ett skarpt misstänk- 

 liggörande av domänstyrelsen och ett ej mindre tydligt framhållande af hem- 

 mansinnehavarnas, enkannerligen bolagens, i lappmarken förmenta, synnerliga 

 omsorger om skogarnas skötsel och vård, innan frågan kommer före i riks- 

 dagen, skulle eventuellt kunna vrida frågan i ett för de senare särskilt gynn- 

 samt läge. Att denna min tanke är den i detta fall riktiga, vågar jag icke 

 påstå. Herr Kempes skäl kan likaväl vara annat d. v. s. det av honom ut- 

 talade, eller en stark indignation över den enligt hans mening skeende miss- 

 hushållningen, för vilken enbart domänstyrelsen skulle vara ansvarig. Huru 

 frågan emellertid än må utfalla vid riksdagen, är jag med full visshet över- 

 tygad om, att domänstyrelsen kommer att i allt rätta sig efter de lagar och 

 förordningar, som statsmakterna i dessa avsenden kunna finna skäligt utfärda. 

 Så har styrelsen gjort hittills. 



Nu säger visserligen herr Kempe, ati domänstyrelsen mer än väl vet, att 

 »uthållighetsprincipen ej kan användas på 2 — 300-åriga skogar». Ja detta 

 vet domänstyrelsen, och därför har styrelsen ej heller tolkat gällande förord- 

 nings bestämmelser om »bevarandet för framtiden av skogens bestånd» på 

 sådant sätt, att nyssnämnda särdeles överåriga del av virkesförrådet skall för 

 framtiden bevaras, eller att man i alla tider skall hava kvar samma virkes- 

 förråd, som funnits från början. Hade styrelsen det gjort, hade bland annat 

 varken herr Kempes eller andras bolag i den omfattning, som skett, bekom- 

 mit sådan utsyning å ägande hemman, att årliga beloppet därav överstigit 

 skogens årliga masstillvä.xt med mången gång 50 å 100 procent. Detta är 

 förhållanden, varom herr Kempe ej funnit lämpligt upplysa allmänheten. 



Ehuru jag för egen del anser, att det finnes mer än en anledning till er- 

 inran mot nu gällande lagl)estämmelser angående hushållningen å enskildes 

 skogar i lappmarken, ja även mot det sätt, varpå samma bestämmelser emel- 

 lanåt hava tillämpats, och ehuru jag har största aktning för det sätt, på vilket 

 herr Kempe sköter sina bolags skogar, måste jag på det bestämdaste prote- 

 stera emot herr Kempes, avsiktligt eller oavsiktligt, till allmänhetens förvil- 

 lande uttalade överdrifter. Herr Kempes beskyllning, att såsom grund till 

 domänstyrelsens och skogsstatens åtgärder i dessa avseenden skulle ligga ett 

 begär att »med rätt eller orätt kunna klämma de hatade bolagen», innebär 

 lika mycken osanning som enfald. Det vore en absurditet utan like att hata 

 eller söka i ett eller annat avseende bringa på fall sina bästa kunder. Do- 

 mänstyrelsen har varit och är tillmötesgående mot trävarubolagen likaväl som 

 hemmansägarna i övrigt i Norrland i den mån så kunnat ske inom ramen 

 för styrelsens befogenhet; oberättigade anspråk eller krav, som icke kunna 

 finna stöd i gällande författningar, måste dock tillbakavisas. 



Th. Hermelin. 



