I 7 2 DOMÄNSTYRELSENS SVAR PÅ SVENSKA TRÄVARUEXPORTFÖREMNGENS GENMÄLE. 



Domänstyrelsens svar på Svenska trävaruexport= 

 föreningens genmäle den 31 dec. 1914. 



Till Konungen. 



Genom nådig remiss den 8 januari 19 15 har Eders Kungl. Maj:t lämnat 

 domänstyrelsen tillfälle att avgiva yttrande i anledning av svenska trävaniex- 

 portföreningens underdåniga framställning den 31 december 19 14 angående 

 norrländska skogsvårdskommitténs betänkande. Styrelsen får med remissak- 

 tens återställande i underdånighet anföra följande. 



Föreningen förutsätter, att avverkningen å privatskogarna i Norrland nedan- 

 för lappmarksområdet skulle komma att begränsas och dessa skogar sålunda 

 sparas, därest avverkningen kunde i lappmarksskogarna givas den omfattning 

 föreningen föreslagit. Om denna tanke skall kunna uppfattas annorlunda än 

 såsom en from önskan, borde väl föreningen samtidigt gjort framställning an- 

 gående lagstadgade bestämmelser i angiven riktning beträffande skogarna i 

 Norrland utom lappmarken. Ty ingalunda lära skogsägarna utom lappmarken 

 frivilligt avstå från sin rätt att jämlikt gällande lagar nyttja sina skogar, om 

 lappmarksskogarna finge på det av föreningen föreslagna sätt exploateras. 

 Avverkningen komme helt visst inom större delen av privatskogarna utom 

 lappmarken att fortfarande i den mån så kunde ske medtaga medelålders 

 och yngre bestånd. Föreningen säger, att å böndernas marker i södra och 

 mellersta Norrland tyvärr en hel del ungskog avverkats, varvid dock före- 

 ningen ställt ungskog endast i motsats till övermogna bestånd. Gives åt be- 

 greppet ungskog en så vidsträckt omfattning, är styrelsen i tillfälle meddela, 

 att även å en hel del bolagsskogar i nyssnämnda delar av Norrland, ung- 

 skogar flerstädes avverkats i avsevärd utsträckning, varjämte vissa sågverks- 

 bolag bidragit till avverkning av ungskog på hemmansskogar genom att där- 

 städes förvärva avverkningsrätter, vilka omfattat jämväl ungskog. 



Med föreningens förslag skulle enligt dess mening lappmarksskogarna komma 

 att efter 40 år vara bevuxna med skog, varav hälften vore bortåt 190 år 

 och därunder samt den andra hälften plantskog av intill 30 ä 35 års ålder. 

 Häremot får styrelsen erinra, att enligt föreningens förslag alla träd skulle 

 under 40 år avverkas, som uppnått 150 — 200 års ålder och däröver, samt 

 därjämte årligen 2 ^o av den skog, som i ålder ej överstege 150 år. Nu 

 nämnda 2 % måste givetvis tagas av träd, som vore närmast under 150 års 

 ålder, så framt ej ännu yngre skog skulle avverkas annat än genom gall- 

 ringar. Enär genom rationell gallring ej mycket är att hämta inom lapp- 

 markernas i allmänhet glesa bestånd, vilka i övrigt i följd av sitt läge i stor 

 utsträckning ännu under längre tid icke kunna bliva föremål för sådan gall- 

 ring, skulle knappast någon skog, åtminstone ej i avsevärd myckenhet, kom- 

 ma att förefinnas av åldersgruppen 150 — 190 år. Likaledes torde förenin- 

 gens uppgift angående förefintliga ungskogsbestånd efter 40 års förlopp av 

 30 — 35 års ålder ej böra lämnas utan anmärkning. En sådan ålder å ung- 

 skogarna skulle förutsätta en föryngringstid av allenast 5 ä 10 år. Med de 



