2 02 HENRIK HESSELMAN. 



Skogsmarken är på ekonomiska kartverkets kartor avskild enligt grun- 

 der, som från forstlig synpunkt ej äro fullt tillfredsställande. I skogs- 

 marken ingå nämligen, utom egentlig skogsmark, även berg, kala eller 

 skogbevuxna, tillhörande utmarken, trädbevuxna mossar samt hagmark. 

 Vid Värmlandstaxeringen räknades till skogsmark endast sådan fast- 

 mark, vars vegetation utgjordes av en skogstyp eller varit bevuxen med 

 skog. Även mycket svagt växande skog, t. ex. skog på berg och på 

 försumpad mark kom härigenom att räknas till skogsmark. På så sätt 

 bestämd uppgår den Värmländska skogsuiarksarealcn till 



1,194,806 har + 0,52 %. 



Som synes är bestämningen utförd med en betydande noggrannhet, 

 då medelfelet knappast överstiger en halv procent. Det verkliga felet 

 torde ock, i betraktande av förut nämnda arealbestämningars noggrann- 

 het, knappast överstiga ± i %. 



Mossmarkerna uppgå till en areal av 191,646 har + 1,92 %, varav 

 74,157 har äro bevuxna med träd. 



Hagmarken uppgår till en areal av 73,052 har ± 3,09 ",0 . Medelfelet 

 är här tämligen stort, men arealen är också jämförelsevis liten. 



Värmlands skogar och deras beskaffenhet. 

 Virkeskapitalet och dess tillväxt. 



För att bättre förstå de Värmländska skogarnas nuvarande tillstånd torde 

 en liten erinran om skogsskötselns historia i Värmland vara på sin plats. 



I Värmland har skogsbruket urgamla anor, skogs- och bergsbruk ha 

 där av ålder varit förenade med varandra. Under långliga tider var 

 träkolsframställning för järnbrukens behov det viktigaste målet för den 

 värmländska skogsskötseln. För att skydda träkolsframställningen var 

 t. o. m. tidvis export av vissa virkesslag från länet i lag förbjuden. 

 Tidigare än annorstädes i Sveriges egentliga skogsland bli skogarna i 

 Värmland föremål för någon livligare exploatering. I förra hälften av 

 1800-talet inköpte göteborgska köpmän vidsträckta skogsmarker, vilkas 

 produkter försågades och exporterades, i synnerhet på England. Samtidigt 

 härmed började man å vissa av de större bruken, såsom Lesjöfors, Udde- 

 holm, Storfors och Älvsbacka ivra för skogarnas bättre skötsel, framför 

 allt genom kulturer. Bland våra mera skogrika län har skogsskötseln 

 tidigast börjat i Värmland och där också fått en mera vidsträckt ut- 

 bredning. Detta förklarar många drag i de nuvarande värmländska sko- 

 garnas utseende och tillstånd. 



Vad som härvidlag först tilldrager sig uppmärksamheten är trädanta- 

 lets dimensionsfördelning, såsom den framgår av nedanstående översikt. 



