TAXERINGEX AV VÄRMLANDS I.ÄNS SKOGAR. 223 



minska dess betydelse. \'i skulle därför även i framtiden få räkna med 

 okända och osäkra faktorer. Och det är ju det, vi vilja undvika. Enda 

 lösningen är därför upprepade taxeringar, låt oss säga med 15 ä 20 års 

 mellanrum. Vi få då ett fast grundlag för vår diskussion, där de okända 

 faktorerna äro inskränkta till det minsta möjliga. 



En del skogsvårdsstyrelser i sydligaste Sverige ha anmärkt, att en 

 taxering med 5 kilometers avstånd mellan linjerna skulle kanske ge ett 

 väl osäkert resultat för de mindre, föga skogrika länen. Denna anmärk- 

 ning är berättigad, men kommissionen har också framhållit, att man med 

 den gjorda kostnadsberäkningen bör kunna kosta på dessa län ett tätare 

 linjesystem, om så skulle fordras. Vi ha inte velat ingå på saken i de- 

 talj, då därtill fordras ett noggrannare studium av kartorna över re- 

 spektive län. 



De anmärkningar, som hittills framställts mot kommissionens förslag, bero 

 till en del på en bristande uppfattning om kommissionens arbetsmetoder 

 eller också röra de detaljer av en mera underordnad betydelse. Vi må 

 väl därför kunna hoppas, att en riksskogstaxering, som hittills omfattats 

 med mycken sympati av vårt lands skogsmän, måtte komma till stånd, 

 när tiderna blivit mindre bistra än nu. Det skulle föra kunskapen om 

 våra skogar ett jättesteg framåt och giva oss ett ovärderligt grundlag 

 för vår skogspolitik. 



II Diskussion. 



Disponent Wilhelm Ekman: jag tror, att Värmlands skogsägare och övriga 

 innebyggare äro mycket att lyckönska till den undersökning och inventering 

 av skogarna där, som nu skett. Den undersökning, som skett, är väl icke 

 uteslutande att hänföra till den rannsakan, som inledaren nyss omtalade, och 

 som skulle bestå däri, att skogsägarna skulle eftertänka, huruvida de taga ut 

 för mycket skog på sina områden, utan den bör väl också anses som ett stöd 

 för de industriidkare, som finnas i detta län. Det är, så vitt jag kan förstå, 

 av mycket stor betydelse för industriidkarna, att de kunna bedöma, huru stor 

 skogstillgången i detta län är, och huru mycket trämasse-, timmer-, kolved 

 o. s. v. som kan uttagas för tillfället och för framtiden. 



Det är en liten sak, som jag skulle vilja framhålla beträffande övriga län 

 i landet. I Värmland råda särskilda förhållanden, ty där utforslas allt virke 

 genom ett län till ett begränsat område, Vänern. Motsvarande förhållande 

 finnes icke inom andra landskap. Därför tror jag, att det på andra trakter 

 såväl för industriidkarna som skogsägarna skulle vara av mycket stor betydelse, 

 om inventeringen kunde anordnas på sådant sätt, att siffrorna komme att hän- 

 föra sig icke uteslutande till länen, utan till resp. flodområden, så att man 

 kunde bedöma den virkeskvantitet, verken ha att räkna med. Sågverken och 



