TAXERINGEN AV VÄRMLANDS LÄNS SKOGAR 225 



ningar, som lämnas om boniteten, anser jag nämligen icke vara tillräckliga 

 för dennas frågas besvarande. Kommissionen anmärker, att vad den fasta 

 skogsmarken beträftar mark tillhörande höjdklasserna o — 3 meter icke kan an- 

 ses som skogsproduktiv i hittills använd betydelse pa detta ord. Och natur- 

 ligtvis måste detsanuna gälla även beträftande mossmarker. Men fråga är, om 

 ens mossmark, hänförd till 6, q eller t. o. m. 12 metersklasserna, kan anses 

 som »skogsproduktiv». Enligt min uppfattning är så icke alltid fallet, ty om 

 en förrättningsman följer instruktionen, så måste han hänföra varje mosse, 

 vara träden vid 50 är uppvisa en höjd av 6 meter, till bonitetsklass 6, detta 

 antingen ett slutet bestånd därå kan trivas eller mossens tillstånd endast till- 

 låter enstaka träd att här och var ujjpkomma, i vilket senare fall endast en 

 bråkdel av marken kan anses duglig till skogsbörd, varför dylik mark också 

 vid andra skogsförrättningar brukar bokföras som oduglig (impediment). Då 

 nu en hel del skogbevä.xta mossmarker genom dikning eller självdränering äro 

 att anse som fullgoda skogsmarker, medan andra f. n. äro till skogsbörd odug- 

 liga, så skulle den av kommissionen uppgivna skogsproduktiva arealen i Värm- 

 land behöva utökas med arealen skogsproduktiv mossmark, för att full klarhet 

 i länets skogsmarkstillgångar skall nås. Att denna senare areal ej kan ur 

 materialet uttagas måste betecknas som en avsevärd brist. Därest all moss- 

 mark över bonitetsklass 6 kunde betraktas som »duglig till skogsbörd», be- 

 tydde detta ett tillskott till den produktiva skogsmarkens areal av c:a 97,600 

 hektar eller c:a 8 °i . Sannolikt är dock denna siffra för hög för att beteckna 

 dikade eller annars fullgoda mossmarker. Denna arealfråga är ganska viktig, 

 när det gäller bedöma de värmländska skogarnas tillstånd, sådant det framgår 

 av de vid taxeringen funna medeltalen. För bestämmandet av t. ex. virkes- 

 förrådet per hektar skogsmark spelar det ju en stor roll, om man använder 

 den ena eller andra arealsififran. 



För att giva de närvarande en mera fattbar framställning om vad siffrorna 

 angående ^'ärmlands skogstillgångar betyda, har jag sökt göra en kalkyl över 

 de resultat, som skulle ernåtts genom en vanlig taxering, sådan den hittills i 

 praktiken mest tillämpats. Man har nämligen i Värmland delvis använt andra 

 och noggrannare metoder för taxeringen än som merendels kommit till an- 

 vändning hos oss. Vid praktiska taxeringar är det t. ex. kutym, att man av- 

 rundar diametern nedåt, och denna avrundning kan vara rätt stor, t. ex. '^j^ 

 tum eller i cm. Dessutom går man icke så långt ned i smådimensionerna 

 som vid Värmlandstaxeringen utan medtager vanligen endast träd om 8 ä 10 

 centimeter vid brösthöjd såsom minsta taxerade dimension. Att så ej skett 

 vid Värmlandstaxeringen bör ej göras till föremål för kritik utan är en given 

 förtjänst, men kan jämförelse med äldre taxeringsresultat ej nås utan betydande 

 reducering av diverse siffror. Vid j)rickning i tvåcentimetersklasser med r 

 cm. avrundning nedåt samt uteslutande av träd under 10 cm. vid brösthöjd 

 uppstår t. ex. en så betydande skillnad i resultat, att i stället för 78 kubik- 

 meter ])er hektar, som föredragshållaren ansåg som en mycket god siftra, skulle 

 skogarna pä detta sätt taxerade endast hålla 53 kubikmeter per hektar pro- 

 duktiv skogsmark. Då har jag medtagit mossmarksareal över boniteten 6 men 

 dragit ifrån den fasta skogsmarksarealen under boniteten 6. 1 siffran ingår 

 bark med c:a 7 kbm. pr hektar, alktså utan bark c:a 46 kbm. pr har, varav 

 c:a 85 ^o eller 39 kbm. tall och gran, resten lövskog och diverse. Till jäm- 



* 5 Skogsvårds/breningens Tidskrift t(f/J. 



