2 26 DISKUSSION. 



förelse kan meddelas, att välskötta bruksegendomar på samma sätt taxerade 

 bnika uppvisa loo ä 120 kbm. pr har, bark inräknad. 



Beträffande den vikt, som skogsinstitutets lärarkollegium fäst \'\d konstate- 

 randet av årliga avverkningens storlek, har professor Hksselman icke kunnat 

 finna någon skillnad mellan kollegiets uppfattning och kommissionens. Jag 

 kan icke förklara detta på annat sätt än att han läst rätt så dåligt innantill. 

 Vi ha betonat, att en avverkningsstatistik är av synnerligen stort värde, ty 

 det är gott och väl, att man om t. ex. 20 år genom ny taxering kan få veta, 

 huruvida våra virkesförråd ökats eller minskats, men det är lång tid dit, i syn- 

 nerhet om hänsyn tages till den hastiga utveckling, som för närvarande pågår, 

 och därför är det utan tvivel synnerligen önskvärt att genast kunna jämföra 

 tillväxten och avverkningen. Därför har lärarkollegiet framhållit, att utredan- 

 det av avverkningens storlek bör tillkomma samma män, som stå i spetsen 

 för inventeringen i dess helhet, beroende på att dessa saker höra nära till- 

 sammans. Kommissionen säger däremot, att en särskild kommitté borde till- 

 sättas, som endast hade med avverknings frågan att göra, vilken frågas utre- 

 dande vore synnerligen önskvärt, samt att det kunde hända, att den kunde 

 arbeta i samband med dem, som sköta riksinventeringen. Men frågorna höra 

 enligt kollegiets mening så nära tillsammans, att de icke fä lösas var för sig. 

 Om man därför kommer med en begäran om ett anslag på bortåt en miljon 

 kronor till enbart taxeringen, så borde samtidigt ha tagits i betraktande, vilken 

 summa en undersökning om avverkningens storlek kunde belöpa sig till. 



En annan fråga, som med en viss nödvändighet pekar på ett samarbete 

 mellan de män, som finge inventeringen om hand och dem, som finge att 

 utreda avverkningens storlek, är beräknandet av den virkesmängd, som blir 

 lämnad kvar i skogen efter avverkningarna, ty detta kan möjligen utrönas 

 samtidigt med övriga fältundersökningar. 



Professor Hesselman: Jag är mycket tacksam för det stora intresse, som 

 disponent Ekman visat denna undersökning. 



Beträffande frågan om en undersökning av älvområdena vill jag nämna, att 

 vi icke på något sätt varit främmande för denna tanke. Jag har gjort en 

 sammanställning av de olika flodområdena och sökt bilda mig en uppfattning 

 om huru en utredning beträftande dessa områden skulle ställa sig. Anger- 

 manälvens flodområde upptager en areal 3,160,000 hektar. Nu vet jag icke, huru 

 stor del härav faller på fjällen, låt oss säga 160,000 hektar. Då få vi för 

 Angermanälvens flodområde en taxeringsyta på cirka 2,500 hektar, och det 

 bör ju med den erfarenhet, som vi ha, giva ett ganska gott resultat. Torne- 

 älvenas taxeringsområde skulle med avdrag för fjällområdena uppgå till cirka 1,500 

 hektar, och det skulle ju bli en ganska användbar siftra. Kalix' älvs flodområde 

 är 1,790,000 hektar, Lule älvs 2,500,000 hektar och Ume älvs något mera. 

 Indalsälvens område är 2,660,000 hektar; här böra alltså skogs- och sågverks- 

 ägarna få ett ganska användbart resultat. Ännu mera gäller detta om de 

 ägare, som bo invid Dalälven. Dalälvens område är nämligen 2,920,000 hek- 

 tar. Det är naturligtvis sa, att säkerheten i resultaten måste ställa sig väx- 

 lande alltefter områdenas storlek inom skogsområdet; för en stor del av dessa 

 flodområden bör man få användbara resultat även med de taxeringsytor, som 

 här äro föreslagna. 



Vad mossmarkernas bonitet beträftar, skulle jag vilja nämna, att vi boniterat 

 dessa efter samma metod som skogsmarken, ehuru någon redogörelse härför ej 



