TAXERINGEN AV VARMLANDS L\NS SKOGAR. 22 7 



lämnas i betänkandet. Vad de avdikade mossmarkerna beträffar, vet jag icke, 

 om de äro så stora, att man kan erhålla tillförlitliga sit^ror för deras areal. 

 Men jag skulle vilja säga, att det är en mycket vansklig sak att avgöra, vilken 

 l)onitet en mosse kommer att få, sedan den är avdikad, och jag tror icke, att 

 nian kan erhålla förrättningsmän, som äro fullt vuxna den uppgiften. Man 

 får därför treva sig fram och söka bedöma mossmarkernas bonitet efter deras 

 vegetation. 



Jag är tacksam för den utredning, som lämnats av lektor Jon.son' rörande 

 tillgångarna i Värmland enligt den äldre, hittills brukliga uppskattningsmetoden. 

 Vi ha alltid strävat att lämna sådana siffror, som kunna jämföras med andra 

 resultat, även om de vila på en annan dimensionsindelning än den vi använt, 

 annan mätningsmetod etc. 



Vad avverkningsstatistiken beträffar, så ha vi kanske en litet annan uppfatt- 

 ning, än lärarna vid skogsinstitutet. En rikstaxering bör enligt min uppfatt- 

 ning icke förestås av en kommission, utan av en enda verkligt duglig karl, 

 som till sin hjälp får personer, som kunna giva honom goda råd. Men när 

 vi för avverkningsstatistikens upprättande föreslå en kommitté, så är detta där- 

 för, att det tör detta arbete behöves personer, som äro förtrogna med huru 

 i praktiken avverkningen tillgår och huru skogen skötes. Då avverkningen 

 utföres på olika sätt i olika delar av landet, torde knappast en enda person 

 kunna ordna frågan om avverkningsstatistiken. Men vi ha föreslagit, att den 

 person, som förestår riksinventeringen, och den kommitté, som skulle ha av- 

 verkningsfrågan om hand, skulle samarbeta. Vidare ha vi tänkt oss, att en 

 hel del av dem, som bleve sysselsatta vid inventeringen, om vintrarna skulle 

 arbeta hos avverkningskommissionen. 



Professor Gunnar Andersson: Med anledning av disponenten Ekmans 

 yttrande, inom vilka områden denna inventering först borde utföras, för den 

 händelse den komme till stånd, ber jag få säga, att jag är av en annan me- 

 ning än han. När man bor i ett visst landskap, så är det naturligt, att man 

 närmast skall vara intresserad av att detta landskap blir undersökt. Men jag 

 ser saken från allmän skogspolitisk synpunkt, och därför tror jag, att det är 

 flera omständigheter, som göra, att man i detta fall bör vända sina tankar 

 åt ett annat håll. För närvarande är det allmänna läget i Sverige sådant, 

 att om man snart skall få i gång denna riksinventering, så får man icke under 

 den närmaste tiden ställa för stora krav på staten. Ä andra sidan gäller det 

 därför att först tänka på sådana områden, där man kan påräkna ett bety- 

 dande resultat för landet, där en undersökning skulle kunna giva svar på 

 näringspolitiska frågor av särskild vikt. På dessa grunder tror jag därför, att 

 det lämpligaste vore, att man började med undersökningen i det nordliga 

 Sverige i Norr- och Västerbotten. Jag skall med några ord belysa skälen för 

 denna uppfattning. Här föres bland de skogspolitiskt och nationalekonomiskt in- 

 tresserade sedan flera år en strid angående skogarna häruppe. A ena sidan står ett 

 konservativt eller rättare konserverande statsintresse representerat av domän- 

 styrelsen och å andra sidan ett starkt avverkningsintresse, representerat av en 

 del av de större skogsägarna där uppe. Det är nästan omöjligt att vara rätt- 

 vis skiljedomare mellan dessa intressen. Man läser om att granen ruttnar 

 ner, ja att skogarna på. några år dött ut där uppe. Min tro och erfarenhet 

 är, att träden och skogarna ingalunda så hastigt som sägs ta skada i detta 

 nordliga klimat, men det är av största vikt att få ett objektivt material för 



