TAXERINGEN AV VÄKMLANnS LÄNS SKOGAR. 229 



omkring en miljon kronor. Under den närmaste tiden torde statens finansiella 

 Utge knappast bliva sådant, att man har att vänta ett sådant anslag. Ur 

 denna synpunkt har nyss anförts, att det vore fördelaktigt att begära anslag 

 endast till taxering av de norra länen. 



Dessutom kan man betrakta denna fråga ur skogslagstiftningens synj)unkt. 

 Jag antar, att resultatet av en riksinventering skulle bliva, att den komme att 

 utgöra stöd för skogslagstiftningen så, att skogsavverkningen komme att be- 

 gränsas till vad skogens tillgångar medgiva. Om man studerar riksdagshand- 

 lingarna, finner man, att man icke har att vänta något beslut av riksdagen i 

 en fråga, så länge densamma ännu är under utredning. Norrlandskommittén 

 har avgivit sitt betänkande, och vi vänta nu, att skogslagstiftningskommittén, 

 som tillsattes år 191 1, skall avgiva sitt betänkande. Sedan därefter veder- 

 börande myndigheter avgivit sina utlåtanden, skulle man kunna vänta en för- 

 bättrad skogslagstiftning. Om nu en inventering av landets alla skogar igång- 

 sattes, är kanske skogsfrågan under utredning, även sedan skogslagstiftnings- 

 kommittén avgivit sitt betänkande, och detta skulle kunna vålla uppskov med 

 skogslagstiftningen. Även om man anser, att en riksinventering vore fördel- 

 aktig och skulle motsvara därpå nedlagda kostnader, kan man sålunda hysa 

 betänkligheter beträffande densamma. 



En annan mindre kostsam markin^•entering har redan anställts medelst an- 

 slag av riksdagen, nämligen en uppmätning av ljungmarkerna. Om man ville 

 fortsätta i den riktningen, kan man tänka sig, att man upi)mätte de kalmar- 

 ker, som blivit detta, emedan den skog, som funnits på dem, avverkats före 

 är 1905. 



Vidare vill jag tillägga, att även om man väntar sig, att en skogslagstift- 

 ning skulle komma till stånd på grund av den verkställda riksinventeringen, 

 sä har man dock ingalunda någon säkerhet därför, ty detta beror på vad 

 riksdagen i detta avseende beslutar. 



Disponent Wilhelm Ekman: Professor (iiNNAR Andersson nämnde nyss, 

 att orsaken till att jag ville ha dessa undersökningar förlagda till Dalarna 

 skulle vara, att jag bor i detta landskap. Det är nog sant, och jag tror, att 

 det närmast skall räknas oss i Dalarna till förtjänst, att vi äro intresserade av 

 att se ett resultat av undersökningen. 



Vad beträffar hans önskan att förlägga de.ssa undersökningar till Norrbotten, 

 sä vill jag säga, att en avsevärd del av dessa skogar redan äro inventerade, 

 och att resultatet är känt. Dessutom ligger en del av dessa skogar under 

 utsyningstvång. Vad Dalarna beträff'ar, sä är skogstillgången i det länet be- 

 tydligt större än i något annat län, och dessutom är virket på rot där be- 

 tydligt mera värt pr kubikenhet räknat. Sålunda är faran för överavverkning 

 här större än i något annat län, och därför skulle jag gärna se, att en un- 

 dersökning komnic till stånd. 



Professor Gunnar Andersson: Utan att jäva disponent Ekmans skäl vill 

 jag endast nämna, att det icke var för att si)ara ]iå det nordliga virket, som 

 jag uttalade mig, som jag gjorde, utan för att få en objektiv grund för att 

 kunna bedöma, huru saken ligger mellan den konserverande domänför\alt- 

 ningen och en på motsatta önskningar drivande industri. Detta är skälet till 

 att vi, enligt min uppfattning behöva denna inventering. Professor Hksselman 

 har redan visat, att de uppskattningar, som vi redan ha där upjie, icke äro 



