230 DISKUSSION. 



tillräckliga utan behöva kompletteras* eller göras om. Vore de tillräckliga, 

 skulle denna strid varit löst, och man skulle då ha kunnat bedöma, vilka som 

 ha rätt, de som yrka på en forcerad avverkning eller de andra. Vi behöva 

 ett material, för att de korporationer, som i sista hand ha att besluta i frågan, 

 må kunna handla som landets välfärd kräver. Nu kan man endast säga: 

 jag tror det och det i avseende på avverkningen. Men vi sakna de fakta, 

 som behövas för ett grundat omdöme. 



Länsjägmästare Dybeck: När professor Hesselman för några dagar sedan 

 höll föredrag inför skogsvårdsstyrelsemötets deltagare i samma ämne, framhöll 

 han, att en riksinventering är av särskilt intresse, när den sker länsvis, där- 

 igenom att en riksinventering, som med ^issa års mellanrum återkommer, 

 skulle kunna ge ett utslag för av skogsvårdsstyrelserna utfört arbete. Dis- 

 ponent Ekman har framhållit, att det skulle vara av större intresse, om 

 taxeringen skedde med flodområdena som taxationsobjekt. Jag är icke fullt 

 inne i formen för en riksinventerings utförande, men inbillar mig, att båda 

 dessa frågor med lätthet skulle kunna lösas samtidigt, om den kommission, 

 som hade att leda taxeringen, hade sin uppmärksamhet riktad även på indu- 

 striens önskemål. Att lägga om taxeringen så, att den endast skulle ske ut- 

 efter de stora flodområdena, skulle enligt min uppfattning vara mindre lämp- 

 ligt, enär man vid en riksinventering utom kubikmassans storlek erhåller en 

 del andra upplysningar, som bliva av större intresse, om de sammanföras 

 länsvis. Jag tror dock, att om kommissionen har sin uppmärksamhet inriktad 

 på betydelsen av att en undersökning sker av den kubikmassa, som faller på 

 de olika flodområdena, en dylik undersökning kan ske, sedan den större un- 

 dersökningen blivit avslutad, och bör densamma bekostas av den industri 

 själv, som anser sig i behov av sagda uppgifter. 



Skogschefen Henrik Petterson. Med anledning av lektor Jonsons ytt- 

 rande får jag framhålla, att vi i förslaget till riksinventering gått längre än 

 vid Värmlandstaxeringen i vår strävan att möjliggöra nybearbetningar av det 

 insamlade materialet efter de mest växlande synpunkter. Meningen är näm- 

 ligen, att varje provträds plats i linjesystemet skall antecknas, så att man all- 

 tid skall vara i stånd att efteråt utplocka de provträd, som falla inom varje 

 å kartan uppdragen gräns. Medan Värmlandtstaxeringens material varit bun= 

 det till kilometerlängder, blir det nu möjligt att uppdraga gränserna för det 

 område man önskar undersöka snart sagt på metern när. Huvudsaken är 

 endast, att det specialundersökta området blir så stort, att resultatets sanno- 

 lika fel ej stiger för högt. 



Som ett exempel på en dylik behandling av materialet kan jag nämna den 

 utredning vi verkställt på grundvalen av Värmlandstaxeringens material angå- 

 ende skogsförhållandena på bolags och enskildas marker. Detta uppdrag var 

 ej förutsett vid taxeringens utförande, men likväl tillät metoden en uppdel- 

 ning efteråt. På samma sätt kan man mycket lätt tillfredsställa de önske- 

 mål, som här blivit uppställda, nämligen att lämna svar beträffande varje 

 flodområde, vissa järnvägars tillförselområden etc. Dessa önskemål behöva 

 alltså ej hindra, att taxeringen såsom föreslagits utföres länsvis. 



Kanslirådet H. Tigerschiöld : Utan att förneka, att skogarna äro Sveriges 

 förnämsta nationalrikedom, så vill jag dock fästa uppmärksamheten på en 

 annan nationalrikedom, nämligen den öppna jorden. Då har jag gjort mig 



