TAXEKINGKX AV VÄRMLANDS I.ÄNS SKOGAR. 23 1 



den frågan, om det icke skulle vara nyttigt att få en dylik inventering även 

 av den öppna svenska jorden. Här i dagarna har i)ä Lantbruksakademien 

 uppställts diskussionsämnen, huruvida Sverige kan |)roducera den brödsäd, som 

 landet behöver. För att kunna fä den frågan besvarad behöves, synes det 

 mig, en inventering a\ den svenska jorden. Det fordras att känna de jord- 

 arter, som äro betingelser för att frambringa denna brödsäd. Jag skulle här 

 endast vilja framkasta den frågan, huruvida det skulle vara möjligt att i sam- 

 manhang med en inventering av skogarna också skulle kunna göras en taxe- 

 ring och värdesättning av den svenska jorden. Denna linjetaxering sträcker 

 sig ju över land och sjö och skog o. s. \-., och då låter det ju tänka sig, 

 att man i samband därmed också skulle kunna erhålla en taxering av den 

 svenska jordens bördighet. 



Professor Hesselman: Som svar pa kanslirådet Tigek.schkjlds fråga skulle 

 jag vilja säga, att det naturligtvis ligger inom möjlighetens område att med- 

 taga även inägojorden i denna undersökning. Men då måste man ha tillgång 

 till förrättningsmän, som förstå att värdera jorden, och att få skogsmän, som 

 ha en sådan kompetens, är väl ganska ringa utsikter till. 



Nu till en annan sak. Vad norra delen av Sverige beträffar, sa komme 

 nog en linjeinventering med de av oss angivna taxeringsprocenterna att giva 

 ett ganska otillfredsställande resultat, då inägoarealen utgör en så liten del av 

 totalarealen. Något större säkerhet skulle man erhålla i södra Sverige. Men 

 jag fruktar, att det där skulle bli svårt att auAända det av oss föreslagna 

 linjesystemet. Men naturligtvis är linjetaxeringsmetoden såsom sådan använd- 

 bar, om det endast finns förrättningsmän, som förstå att uppskatta jorden. 

 Men att förena båda dessa stora uppgifter, inventering av skog och jord, i ett 

 enda företag tror jag skulle stöta pä mycket stora praktiska svårigheter. 



Lektor Tor Jonson: Då professor Hesselman i sitt anförande icke tycks 

 ha fattat innebörden i vad jag nyss yttrade, skall jag be att ännu en gång 

 få återkomma. Jag syftar på kostnadsfrågan. Professor Hesselman sade nyss 

 att rikstaxeringens ledare icke skulle tillåta att utredningen angående årliga 

 avverkningen komme att utföras i strid med gällande instruktioner för riks- 

 taxeringen, och att som medhjälpare skulle användas samma i)ersoner, som 

 använts under sommaren i skogen. Han förutsätter sålunda samtidighet och 

 fast samarbete mellan båda utredningarna i stil med vad vi tänkt oss. Men varifrån 

 skola då kostnaderna tagas för det ena företaget? Vi säga här i slutklämmen : 



»På grund av ovan påvisade förhållanden, anser sig kollegiet böra starkt 

 understryka vikten av, att innan en rikstaxering av våra skogstillgångar be- 

 slutes, möjligheterna att ])å ett tillfredsställande .sätt utröna den årliga avverk- 

 ningens storlek noga utredes samt att arbetsi)rogram jämte kostnadsförslag för 

 denna betydelsefulla del av undersökningen framläggas i samband med even- 

 tuella äskanden av medel till en utsträckt taxering av våra skogar, i 



Det är sålunda icke för att motarbeta saken utan för att möta vissa even- 

 tualiteter, som vi uttalat oss som vi gjort. Vi ha ansett det vara bäst, att få 

 hela kostnadssumman på papi)eret med en gång, så att man sluj^pe att anlita 

 den taktik, som ofta är den vanliga, men som dock kommit i vanrykte, näm- 

 ligen att begära t. ex. hälften av vad arbetet kan kosta för att, sedan det väl 

 kommit i gång, tilltvinga sig medel för att få det hela fullbordat. 



Överjägmästare Wallmo: Att kommissionen icke framlade någon l)eräkning 

 över de kostnader, som skulle tagas i anspråk för att beräkna, vad som faller 



