I.Afl'MARKKNS UTSYNINGSLAt'.. 235 



uppskattning ingått» och »träd, som i skogens uppskattning icke in- 

 gått», och den, som är något så när inne i saken, kunde ej ha undgått 

 ati förstå, att detta särskiljande hade en avgörande betydelse för vad 

 som skulle avräknas eller icke avräknas. På grund av nyssnämnda längd 

 hade jag att uträkna den avräkningsbara kubikmassan, varvid någon 

 subjektiv uppfattning av saken från min sida knapi:)ast kunde inverka, 

 helst som jag icke varit närvarande vid stämplingen, över vilken läng- 

 den förts på samma sätt som \ar brukligt under min företrädares tid 

 och som jag sedermera funnit riktigt, varför det torde \ara obefogat att 

 från bolagets sida någon glädje uttalas över min uppfattning i saken. 

 Härmed torde frågan om 191 3 års torrskogs.stämpling i Nyby och Flaka- 

 träsk vara till fullo utredd. 



Att finna lämpliga bestämmelser för vården av enskildas skogar hör utan 

 tvivel till de mest svårlö.sta uppgifter, som våra lagstiftare kunna fä sig 

 förelagda, främst på grund av att det därvidlag gäller att sammanjämka 

 och finna ett enhetligt uttryck för en hel del stridiga men var för sig 

 berättigade strävanden. I vårt land har man också i stort nöjt sig med 

 att inom lagens ram, upptaga bestämmelser om återväxtens säkerstäl- 

 lande, vilket skedde genom 1903 års skogslag; endast för Lappmarken 

 och en del söder därom belägna mera begränsade områden ha stats- 

 makterna genom skapandet av en utsyningslag påtagit sig skyldigheten 

 att bestämma avverkningarna för avsalu. Således ha lagstiftarna ej hel- 

 ler här sökt ingripa i skogshushållningen i dess helhet, en stor del av 

 till skogsskötseln hörande arbeten ligga helt och hållet i de enskilda 

 ägarnas händer. Det är visserligen sant, att yxan här är det viktigaste 

 skogsvårdsredskapet och i många fall till och med det enda, men det 

 förblir ändå en missuppfattning när den enskilde skogsägaren — såsom 

 fallet ofta är med odalmannen — tror att staten åtagit sig skötseln av 

 hans skog. Att staten sålunda frånsagt sig bestämmanderätten över 

 skogsskötseln sedan stämplingen är gjord är otvivelaktigt en brist i lag- 

 stiftningen; trävaruexporföreningen har .sökt avhjälpa den genom ett lag- 

 förslag om skyldighet för .skogsägaren att använda viss del av avverk- 

 ningsvinsten till skogsvårdsåtgärder, och norrländska skogsvårdskommit- 

 tén vill genom upptagande av skogsvårdsavgifter skafi"a medel till bidrag 

 åt sådana skogsägare, som vilja sköta sin skog. Utan sammanhang med 

 skogslagstiftningen ha dock statsmakterna offrat betydande belopp på hem- 

 mansskogarna genom det norrländska dikningsanslaget, som visserligen 

 av riksdagen varit ämnat till jordbrukets främjande genom minskande av 

 frostländigheten, men som i tillämpningen även kommit att användas till 

 rena skogsdikningar. Detta är ett förhållande, som ofta förbises när man 

 bedömer statens ingripande i skötseln av enskildas skogar i Lappmarken. 



