236 EINAR HAMMARSTRAND. 



Numera erhålla i regel endast de självägande jordbrukarna bidrag ur 

 anslaget, men före år 191 2 åtnjöto även trävarubolagen sådana, så t. ex. 

 har staten med betydande belopp bidragit till de bekanta och vittom- 

 fattande dikningsföretag, som Mo och Domsjö aktiebolag låtit utföra på 

 sina skogar. 



Huvudfrågan i det förevarande meningsbytet rör emellertid det sätt, 

 varpå staten genom sina underlydande myndigheter bestämmer utsy- 

 ningsbeloppens storlek å enskildas skogar i Lappmarken, och även sät- 

 tet för stämplingarnas utförande har i förbigående ägnats någon upp- 

 märksamhet. Såsom jag förut haft tillfälle antyda, måste man beteckna 

 den nuvarande ordningen härvidlag såsom mindre tillfredsställande, 

 främst på grund av att skogen i många fall får stå så länge att den 

 av ålder eller eljest tager skada. Att helt och hållet undvika detta går 

 naturligtvis icke, det inser en var, som är något så när förtrogen med 

 förhållandena i de ofantliga skogsvidderna i vår nordligaste landsända, 

 men åtskilligt kan och bör göras för att till skogsvårdens fromma i möjligaste 

 mån avhjälpa förutnämnda missförhållande. Det är enligt min åsikt fram- 

 förallt användandet av normalförrådsformeln för bestämmande av avverk- 

 ningens storlek, som snedvridit uppfattningen av de för dessa skogar 

 lämpliga avverkningsbeloppen, ty, såsom det från flera håll påpekats, 

 finnes det intet berättigande för formeln å dessa onormala skogar. — I 

 detta sammanhang anser jag mig böra påpeka ännu ett av trävaruex- 

 portföreningens misstag, framfört i betecknande form, nämligen dess ut- 

 talande i skrivelse till Kungl. Maj:t den 2g maj 1914: »domänstyrelsen 

 begagnar en bevisligen orättmätigt förvanskad normalförrådsformel av 

 lydelsen j^^-^-i»ssbarav^H.esfc.rädet^^ Riktiga förhållandet är, att enligt 



•' halva omloppstiden " ° 



punkt 101 av gällande reglementariska föreskrifter även den icke av- 

 sättningsbara virkesmassan skall medtagas med undantag endast 

 av den del därav, som aldrig uppnår avsättningsbar dimension. • — 

 Visserligen föreskriver domänstyrelsen där så påfordras skäliga 

 och efter skogens tillstånd avpassade förhöjningar i avverknings- 

 beloppen, och man skulle således kunna invända, att formeln endast ut- 

 gör ett onödigt men dock oskadligt led i en uträkning, som leder till 

 en riktig slutsats, men förekomsten av densamma inverkar dock på för- 

 rättningsmannen och den uppfattning han tror sig böra hava, och i 

 många fall uteblir en behövlig förhöjning. En av kunniga tjänstemän 

 utförd noggrann uppskattning och klassindelning av skogen torde un- 

 der några årtionden framåt kunna utgöra lämpligaste underlaget för en 

 avverkningsberäkning, som uteslutande tager hänsyn till skogens nuva- 

 rande tillstånd, och där en för andra förhållanden tänkt omloppstid på 

 intet sätt får vara avgörande. Däremot skulle det bli nödvändigt att 



