BARRTRÄDSKVALSTRET. 245 



i växthus. Sitkagranen synes vara den minst motståndskraftiga av gra- 

 narna, v. TUHEUF omtalar också, att han mitt inne i skogen funnit 2 — 3- 

 åriga granplantor skadade, vilket ju talar för, att kvalstret är endemiskt, 

 ej infört med några utländska barrträd. 



Ännu svårare är den av JaCOBI skildrade härjningen (1. c. sid. 239). 

 Även i detta fall var det sitkagranar, som angripits. Dessa användas 

 nämligen i de mera bergiga trakterna av Sachsen blandade med vanlig 

 gran, för att de, med sina utomordentligt skarpa barr, skola minska den 

 skadegörelse, som rådjuren anställa därstädes. 



På en lokal voro i en 6-årig kultur på 65 ar omkring 30 procent av 

 sitkagranarna så svårt skadade, att de ansågos dödsdömda. Plantorna 

 sågo förtorkade ut, och sjukdomen visade sig på så sätt, att årsskotten 

 först gulnade, sedan blevo mer och mer kopparröda; barren torkade och 

 föllo till slut av i massor, särskilt vid beröring, så att skottaxlarna ofta 

 stucko upp alldeles nakna. I ett mera framåtskridet stadium av härj- 

 ningen torkade också fjolårsskotten. 



Det måste emellertid framhållas, att vid samma tidpunkt en stark 

 värmeperiod pågick, och V. TuBEUF framhåller, att denna i hög grad bi- 

 dragit till skadans omfång, ty sitkagranarna äro vida känsligare för 

 torka än andra granar. 



Från Sverige föreligga uppgifter om skadegörelse från Ranviks plant- 

 skolor vid Båstad i slutet av juli 1914, då plantor av Picea excelsa, P. 

 alba, P. sitchensis och P. engeliiiamii 2ingve\>os. Meddelaren, herr A. HELÉN 

 skriver: »Förra året visade sig de först gula barren, då endast på P. 

 alba, men nu i juli ha vi funnit övriga arter angripna.» 



Ytterligare uppgifter lämnar P. OLSSON i Refteled (Jönk. 1.) den 28 

 juli 1 914: »Flera plantor av P. alba intill varandra äro röda och barren 

 falla av. Plantorna äro 5 — 6 år gamla. Endast vissa fläckar äro an- 

 gripna och då intill varandra. Jag har observerat det på flera platser.» 



Slutligen iakttogs den även sistlidne sommar vid Enebyberg n. om 

 Stockholm på en omkring i m. hög granhäck, där angreppet likväl in- 

 skränkte sig till att barren voro mer eller mindre fläckiga. 



Uppgifterna om barrträdskvalstret äro således ännu fåtaliga, men till- 

 läggas bör, att detsamma i Stockholmstrakten påträflats både på lärk- 

 träd och tallar. I båda de ovan omnämnda fallen trodde man plantorna 

 vara angripna av svamp, vilket ju ej är förvånande, då det fordras nog- 

 grann undersökning för att upptäcka de små kvalstren, för så vitt ej 

 angreppet är så kraftigt, att deras spinnväv röjer skadegöraren. 



Medel. Jacobi använde grönsåpa till 5 — 10 delar vatten, varmed 

 plantorna genomblöttes mellan två borstar, och resultatet därav var 

 förträfi'ligt ; efter ett par dagar voro alla kvalstren döda. 



