SKOGSBRANDSFRAGAN. 247 



måste däremot vara för en var klart. Här gäller sålunda, att, utöver 

 det stöd, som kan givas genom lagbestämmelser mot vårdslöshet \id 

 handhavande av eld i skogen och för att underlätta släckning av redan 

 börjad skogsbrand, staten bör bidraga till bevakning av skogarna under 

 den brandfarliga årstiden. Befintliga brandtornssystem böra utvecklas 

 och i vissa fall kompletteras med hållande av posteringar av eldsläck- 

 ningsmanskap vid särskilt kritiska tidpunkter och i trakter, där större 

 risker föreligga, exempelvis i närheten av järnvägar. Rikstelefonnätet bör 

 kostnadsfritt och på vilken tid av dygnet som helst få anlitas vid brand- 

 tillfällen eller då särskild fara att brand skall uppstå är på färde. I 

 allmänhet taget sålunda alla åtgärder, som prövas nödiga för ändamålet. 



För att återkomma till frågan om försäkring mot skogsbrand må upp- 

 repas, att den av försäkringsinspektionen föreslagna obligatoriska brand- 

 försäkringen förefaller om än välment dock olämplig. Något nödläge, 

 som skulle betinga sä pass ingripande förändringar i vanliga försäkrings- 

 principer, föreligger helt säkert icke. En verkligen belysande statistik 

 angående skogsbrandfrekvensen saknas som bekant. Det oaktat kan 

 man djärvas påstå, att de av skogsbrand härjade arealerna ej äro större 

 nu än förr utan sannolikt betydligt mindre. Att skogseldarna 19 14 

 väckt så stor uppmärksamhet, beror givetvis därpå, att de förekommo 

 i tätt bebyggda trakter i mellersta Sverige, där så pass omfattande 

 eldar som dessa äro så gott som okända. 



Att föreskriva obligatorisk försäkring av all skog i landet med undan- 

 tag för lappmarksskogarna och skogarna i Särna och Idre (varför ej 

 även i dessa.') är liktydigt med införande av en ny skatteform. En var, 

 som kan och vill vara sin egen assuradör, skall beskattas för att hjälpa 

 dem, som ej vilja eller kunna stå sin egen risk. Varför ej då lika gärna 

 föreskriva obligatorisk försäkring av gröda mot brand, hagelskade etc. 

 Och för övrigt av all egendom, lös som fast. Nationalekonomiskt taget 

 är den direkta skadan lika stor, vilken art av egendom som förstöres. 

 Här kan visserligen anföras, att i vissa fall brandskadad mark kan för 

 all framtid bliva oduglig för skogsbörd, till exempel i fjälltrakterna, 

 och sålunda en skada genom skogsbrand svårare än annan brandskada. 

 En smula underligt då, att just de trakter, där sådan skada kan åstad- 

 kommas, blivit undantagna från den föreslagna försäkringen. Detta 

 beror väl i själva verket därpå, att förslagsställarna innerst haft den 

 känslan, att varje fcirlust genom skogsbrand i .själva verket är oersättlig, 

 och att särskilt för den indirekta skadan, då skogsmark blir helt förstörd, 

 aldrig full ersättning kan tänkas. 



Man har anfört, att försäkringsobjektet skog är så säreget, och att 

 skadan vid brand är större, medan skogen är ung och har föga realisa- 



