250 IN MEMORIAM. 



grund af det myckna arbetet, och hon måste till slut överlåta affären 

 mot en ringa ersättning till annan person år 19 13. Samtidigt flyttade 

 hon från Halmstad till sin födelsestad, Malmö. Hennes sjukdom tilltog 

 emellertid alltmera, och den i maj 1914 slutade hon sitt svåra lidande. 



Genom skötseln av Svenska Skogsfrökontoret gjorde Alma VON PORAT 

 en kraftig insats i landets skogsvård, vilken insats i och för sig vore ett 

 tillräckligt motiv för att denna tidskrift skulle bringa hennes minne i 

 åtanke. Men hon har också på annat sätt visat intresse för med skogs- 

 vårdens idkare sammanhängande förhållanden. 



Det kapital, som hon lyckades samla genom sitt arbete, använde hon 

 ej för sig och de sina. I efterlämnat testamente har hon nämligen före- 

 skrivit, att »ett belopp av tiotusen (10,000) kronor skall avsättas till en 

 fond, benämnd limsjägmästare Enist von Porats donationsfo7id , av vilken 

 fond den årliga räntan skall såsom pension tilldelas en därav i behov 

 varande änka efter någon från Kungl. Skogsinstitutets högre kurs ut- 

 examinerad person eller person med motsvarande utbildning, dock före- 

 trädesvis den, som varit anställd vid skogsvårdsstyrelse. Därest änka, 

 som kan anses vara i behov av pension, ej finnes, tillägges räntan kapi- 

 talet, för att framdeles utgående pension må kunna bliva större». Fon- 

 den skall omhändertagas och förvaltas samt pensionen utdelas av Svenska 

 Skogsvårdsföreningen. 



Alma von Porat hade tidigt, och då man minst anade det, förlorat 

 sin man, och ble\ också den första länsjägmästareänkan. Hon kunde 

 därför väl sätta sig in uti, huru bekymmersam tillvaron skulle kunnat 

 te sig, därest hon ej ägt tillgångar att försörja sig och sina barn — 

 för länsjägmästarna eller deras hustrur äro ju inga persionsförhållanden 

 ännu ordnade. Denna tanke blev för henne drivfjädern till den av henne 

 stiftade fonden. Sin vanliga oegennytta trogen ville Alma VON PORAT 

 ej fästa denna donation vid sitt eget namn utan har genom dess be- 

 nämning i stället velat hugfästa sin makes minne. 



Alma von Porat efterlämnar en son, Raoul, och tvenne döttrar, Elsa 

 och Anna-Greta. Utom dessa sörja henne djupt åldrig moder, en stor 

 släkt- och vänkrets samt det stora antal skogsmän, som gästat det säll- 

 sport solljusa von Poratska hemmet i Halmstad. 



Dessa rader torde för den oinvigde visat, att med Alma VON PORAT 

 bortgick en nobel och storslagen kvinna. Till dessa utmärkta karaktärs- 

 egenskaper slöt sig en framstående representationsförmåga med det mest 

 behagfulla och rättframma väsen. Hennes minne skall genom den vackra 

 donationen ytterligare bliva bevarat a\- skogens vänner i kommande tider. 



G. Sch. 



