YTTRANDEN ÖVER DEN FÖRESLAGNA RIKSTAXERINGEN. 263 



I nder den förberedande behandling, som detta ärende undergått, hava 

 en del förslag till modifikationer uti undersökningsmetoden framkommit. Några 

 av dessa anser sig styrelsen böra i detta sitt yttrande beröra, så mycket hellre 

 som de stå i samband med det mera vetenska])liga grundlaget för hela den 

 föreslagna rikstaxeringen. 



Av Västerbottens läns hushållningssällskaps förvaltningsutskott har föreslagits, 

 att Västerbottens och Norrbottens läns skogstillgångar ej skulle bliva föremål 

 för uppskattning enligt kommissionens program. För dessa läns lappmarks- 

 skogar i enskild ägo, vilka i fråga om rätten till deras disponerande löde 

 under den s. k. utsyningslagen, funnes, menar man, undersökningar rörande 

 virkesförrådet. 1 kustlandet vore även dylika verkställda pä den del av en- 

 skildas skogar, för vilken en med den för lappmarksskogarna liknande lag- 

 stiftning vore gällande. Öfriga enskildas skogar inom denna del av länen vore, 

 vare sig de tillhörde bönder eller bolag, underkastade en lika behandling 

 rörande större delen av sitt virkesförråd, vilket för många bolagsskogar vore 

 undersökt. \'ad kronans skogar anginge, vore de antingen redan nu taxerade 

 eller komme att snart bliva det. Ur alla dessa taxeringshandlingars siffror 

 skulle kännedom om länens sammanlagda skogstillgång kunna vinnas. 



Styrelsen delar ej den uppfattning, som fått ett uttryck i här refererade ut- 

 talande. Visserligen må antagas, att statens skogar inom ifrågavarande båda 

 län skola inom omkring fem år vara taxerade efter enhetliga grunder till en 

 minimidimension av lo centimeter vid brösthöjd. Beträffande de enskildas 

 skogar därstädes äro de utförda undersökningarna företagna under en lång 

 tidsperiod och i följd dära\- mindre enhetliga samt dessutom många gånger 

 mycket ofullständiga. 1 fråga om virkesförrådets storlek utgå de sålunda ofta 

 från en rätt hög minimidimension — 21 ä 25 cm. vid brösthöjd. Där detta 

 är fallet, saknar man alltså varje kännedom om den i förrådet ingående 

 iiiti^^skogens massa, vilken är av alldeles fundamental betydelse för den svenska 

 skogens framtid. Avsevärda förråd av äldre skog av dimensioner lägre än 

 den vid föregående taxeringar upptagna minimidimensionen bleve ej heller 

 medtagna. Kännedom om dessa senare förråd är emellertid av betydelse, då 

 de utgöra ett av huvudmomenten i den förda diskussionen angående den av- 

 verkningspolitik, som kan böra drivas. Då taxeringarna verkställts å mycket 

 skilda tider, och då de därefter uttagna virkesbeloppen ej kunna angivas, så 

 kan omöjligen någon säker föreställning erhållas om storleken av det nuva- 

 rande virkesförrådet. En uppgift därom blir så mycket svårare att anskaffa, 

 som de gjorda taxeringarna av virkesmassan i de allra flesta fall ej varit för- 

 enade med undersökningar angående denna massas tillväxt. Vad vidare an- 

 går markens bonitering, vilken kan bliva grundläggande för beräkningar an- 

 gående den blivande avkastningsmöjligheten och därför har ett framträdande 

 rum i kommissionens program för rikstaxeringen, så har en sådan först under 

 de senare åren börjat att mera systematiskt genomföras vid uppskattning av 

 skogar uti nu ifrågavarande län, men dessa undersökningar äro ännu för få 

 för att kunna generaliseras. Styrelsen är ej heller ö\ertygad om riktigheten 

 i den uttalade meningen, att virkesförrådet å sådana enskilda skogar å kust- 

 landet, vilka ej stå under utsyningst\ång, skulle kunna med önskvärd grad av 

 noggrannhet beräknas efter förhållandena å det jämförelsevis ringa antal, som 

 verkligen varit föremål för uppskattning, och som, enligt vad styrelsen tror 

 sig veta, nästan uteslutande äro belägna i Västerbottens län. Det må i övrigt 



