YTTRANHEN ÖVER DEN FÖRESLAGNA RIKSTAXERINGKN. 265 



Uti en nästan motsatt riktning gar Norrbottens läns hushållningssällskaps för- 

 valtningsutskotts förslag rörande taxeringen av Norrbottens och Västerbottens 

 län. Kommissionen hade uttalat, att desamma skulle kunna behandlas såsom 

 en enhet. Häremot invänder förvaltningsutskottet, att de äro vart för sig av 

 den betydelse för vår trävaruindustri, att en dylik sammanslagning ej kan 

 anses beättigad. Ktt tillmötesgående av detta krav, som ej torde medföra 

 någon nämnvärd ökning av kostnaderna, då detsamma endast berör själva 

 slutsummeringen, torde böra ske. 



Det kan i detta sammanhang även anmärkas, att det uttalats önskemål om en 

 vid rikstaxeringen längre gående uppdelning av de norrländska skogsmarkerna 

 än efter deras läge inom olika län. Dessa förslag avse då närmast, att riks 

 taxeringen skulle lämna svar på frågan om skogsförhållandena inom olika flod- 

 områden, dränerade av samma vattendrag. Även i det yttrande, som skogs- 

 institutets lärarekollegium till styrelsen avgivit, har ett uttalande i denna rikt- 

 ning gjorts. För sin del anser styrelsen en sådan uppdelning jämte den på 

 län vara synnerligen önskvärd för att lämna de träförbrukande industrierna 

 tillfälle till noggrannare beräkningar än nu äro möjliga rörande tillgångarna å 

 den för dem behöfliga råvaran och dennas fördelning på de större flottlederna. 

 Emellertid är det tydligt, att den grad av noggrannhet, som erhålles för ett 

 större undersökningsområde vid användande av en viss taxeringsprocent, ej 

 kan uppnås, om samma område uppdelas i smärre. Man måste med andra 

 ord beräkna, att felprocenten blir större för var och en av delarna än för 

 det hela. Utan ökning av taxeringsprocenten torde man dock kunna nå för 

 det nu angivna ändamålet tillfredsställande resultat för de större och sålunda 

 mera betydelsefulla flodområdena. Själva iakttagelsematerialet tillåter även 

 synnerligen lätt en sådan bearbetning. Om dylika undersökningar bliva för- 

 enade med högre kostnader än de av kommissionen beräknade beror i vä- 

 sentlig mån av huru långt man vill specialisera dem, d. v. s. huru många av 

 skogens olika förhållanden, man vill söka utforska. Vid utarbetandet av det 

 detaljerade programmet för undersökningarna i deras helhet, vilket väl bliver 

 erforderligt, torde hänsvn kunna tagas även till de önskemål, som här om- 

 nämnts. 



Under diskussionen om rikstaxeringen har det framhållits såsom önskvärt, 

 att man vid undersökning av ägoslagens fördelning skulle särskilt utreda, ej 

 mindre till huru stor del mossmarkerna vore för skogsbörd avdikade än ock 

 i vilken omfattning de kunde genom torrläggning göras produktiva. En un- 

 dersökning i förstnämnda hänseende med användande av linjetaxeringsmetoden 

 och de i kommissionens betänkande föreslagna procenttalen av länens total- 

 areal torde lämna ett ganska osäkert resultat på grund av den jämförelsevis 

 ringa areal, som dessa mossar intaga. Vill man åter utreda, hiu^u stor del 

 av mossmarken kan genom avdikning vinnas för skogsbruket, så kommer ar- 

 betet med taxeringen att väsentligen fördyras. Varje mosse, som skares av 

 en taxeringslinje, måste nämligen då bliva föremål för en specialundersökning 

 för att vid förrättningen avdikningsmöjligheterna skola kunna konstateras. Från 

 en utvidgning av arbetena i nu antydda riktningar finner sig styrelsen därtör 

 böra avråda. 



Ett inom styrelsen väckt förslag att oförmultnade vitmossar av sådant djup, 

 att de äro för skogsbörd otjänliga, borde vid taxeringen särskilt upptagas, 

 anser sig styrelsen däremot böra tillstyrka. Sådana mossar torde synnerligen 



