YTTRANDEN ÖVE^ UEN KÖRESLAGKA KIKSTAXERINGEN. 267 



möjligheter --om nu finnas eller som i framtiden kunna i)aräknas med hänsyn till arl)etstill- 

 fallen inom skogsbruket och dettas a\kastningsförinåga. 



3:0. Såsom rättesnöre för den träindustriella företagsamheten. Särskilt m:i härvid på- 

 pekas att för tillgodogörande af sjieciellt mindre virkessortiment numera ofta mycket dyrbara 

 anläggningar, exempelvis ])appcrmassefabrikcr, kolugnar m. m., är av nöden, vilka anlägg- 

 ningar binda betydande fasta kapital, och är det da av synnerligen %ikt att tillgängen pä 

 råvara blir känd, sa alt fastlåsande av ka])ital i nya fabriker ej sker, där tillgängen pä virke 

 redan fullt tages i ans])räk för redan i gäng varande anläggningar. Härvid är det icke till- 

 räckligt, att \arje enskild skogsägare känner sina egna skogstillgångar utan en totalbild av 

 tillståndet inom större oinra<len erfordras. Behovet av dylika kunskajier torde framstå sä 

 mycket klarare, --om redan nu mångenstädes klagas över, att inom hittills utnyttjad skogs- 

 rayon virkestillgången ej förslår till reden befintliga anläggningars fortsatta drift. 



Av ilenna översikt av ^■ad som genom en rikstaxcring av våra skogar kan vinnas torde 

 framgå, att det ej kan vara nog med att arbetet härvid koncentreras på inventering av nu 

 varande tillgångar och deras avkastning utan måste jämväl en noggrann beräkning göras över 

 den ärliga förbrukningen av virke, så att förhållandet mellan ])roduktion och konsumtion kan 

 klargöras. Detta har även framhållits av taxeringskommissionen, som emellertid nödgats 

 vidga, att den 1 samband med taxeringen ])lanerade beräkningen av avverkningens storlek ej 

 kunnat i praktiken med tillräcklig noggrannhet utföras, varför kommissionen ansett lämp- 

 ligast alt denna fråga utan sanunanblandning med riksinventeringen löstes för sig, förnämli- 

 gast genom bearbetning av de i accisdeklarationerna angivna avverkningsbeloppen. Härut- 

 innan är dock lärarekollegiet av annan mening, emedan ett tillförlitligt klargörande av för- 

 hållandet mellan produktion och konsmntion måste förutsätta fullt enhetliga beräkningsgrunder 

 å bada sidor, vilket näp])eligen torde kunna ske om undersökningarna förläggas till olika 

 tider och untler olika ledning. Såsom stöd för denna u])pfattning far kollegiet erinra om 

 följande förhållanden, vilka delvis även beaktats av kommissionen : 



Mot den i skogen ärligen alstrade virkesmassan, vars belopp tillnärmelsevis riktigt torde 

 kunna bestämmas genom uppskattning av kapital och tillväxtfiirmäga, bör sättas följande vir- 

 kcsavgäng: 



I:o. Cienom döende Iräd, som ej af människan tillgodogöras. 



2:0. Genom i skogen kvarläinnade toppar, lump, vrak och diverse avfall, vilket virke 

 merendels icke redovisas såsom ä skogen avverkat. 



3:0. Tillgodogjort virke, vilket vid försäljning eller vid utbetalande av huggnings- och 

 körlöner vanligen av skogsägaren uppmätes och till sin storlek upptages i bokföringen och 

 kan uppgifvas t. ex. vid deklaration för skogsaccis. 



Av dessa tre poster utgöra visserligen n:ris i och 2 den minsta delen, men äro dock så 

 jiass betydande, att de ej kunna lämnas åsiclo, för såvitt jämförelsen mellan tillväxt och av- 

 gång ej skall bliva missvisande. Fastställandet av deras belopp är emellertid ytterst svårt 

 och kan endast ske genom direkta undersökningar ute i skogen och pä avverkningsplatserna. 



V^ad angår utrönande av mängden av det årliga tillgodogjorda virket, sä finnas även här 

 stora svårigheter att övervinna. Exempelvis ])äpekar kommissionen, att varken husbehovs- 

 virke ej heller försäljningsposter under 150 kronors värde äro deklarationspliktiga, varför 

 mängden av sådant virke hittills undandragit sig all statistisk behandling. Ej ens den av- 

 verkade mängden deklarerat virke kan enligt kollegiets mening utan vidare tagas för god. 

 Vid utsyning och mätning av virke till avsalu lämnas nämligen i regeln något ö%'erinål, 

 varjämte virket ofta mätes torrt och frigjort frän bark och stundom ••necltununat!- för rötor 

 och krökar eller andra fel. Den tillgodogjorda och bokförda virkesmängden rejiresentcrar 

 således ett vida större belopp verkligen ])roducerat virke. Mest framträder skillna<len tör 

 sågtimmer, vars kubikmassa vanligen beräknas efter lilländans cylinder\olym, ofta mätt pä 

 lägsta kant med sänkning av den uppmätta diametern till närmast lägre helt eller halvt tum- 

 tal. Liknande avrundning företages även pä andra i fast eller löst mätt inmätna sortiment. 



Vid bokföringen sker sedermera en reduktion dels från löst till fast mått dels från topp- 

 mått till mittmått, men däremot tages i regeln ingen hänsyn lill torkmån, övermäl och ned- 

 tunming pä grund av fel, varav följden blir, att i våra skogar hittills avverkats betydligt större 

 verkliga kubikmassor än som även vid relativt noggrann bokföring V)livit känt. 



För att ta den korresponderande siffran pä tillväxt och avverkning fordras sålunda en 

 mycket gnmdlig utredning, vilken pä grund av skogens olika växtform samt växlande mät- 

 ningskotym pä olika orter måste bliva av lokal natur. Denna utredning, som till stor del 

 måste utföras i skogen, bör gå ut på att finna relationstal mellan i skogen avverkad verklig 

 kubikmassa, uppmätt på enahanda sätt som vid den övriga taxeringen, och det virkesutbyte, 

 som av skogsägaren bokförts såsom tillgodogjort. Därest en sädan undersökning göres på 



