YTTRANDEN OVKR DEN FÖRESLAGNA RIKSTAXERINOEN. 269 



Härvid måste dock givetvis företräde givas det alternativa förslaget, enligt vilket hela 

 landet skidle kunna uppsl;attas ja sex år i stället för annars på tio är. Kesidtatet av själva 

 rikstaxeringen blir av såväl större ekonomiskt värde som av större skogspolitisk betydelse, 

 om den iitföres snart. Vidare torde taxeringen inom olika län bli lättare jämförbar, därest 

 taxeringen ej utsträckes över allt för många år, dä eventuella starka avverkningar i vissa 

 trakter under arbetets gäng annars kunna tänkas komma att i någon mån inverka störande 

 pä resultatet, därest avverkningsstatistiken ej kan fullständigt ordnas. Av samma skäl vore 

 <lct också synnerligen önskvärt, att hela rikstaxeringen ej uppskjutes för länge i och för 

 jämförelse med det län, som redan är taxerat. 



BeträtTandc själva behovet av en s. k. rikstaxcring av skogarna kunde jag inskränka mig 

 till att åberopa ilen bärande motivering, som kommissionen förebragt, då den bland annat 

 så riktigt säger, alt vi ingalunda ha den klara överblick över det nuvarande skogstillsländct, 

 dess brister och »less eventuella förtjänster, pä vilka vi kunna grunda en fast och målmed- 

 veten skogs])olitik. Men betydelsen av att genom en rikstaxering lära känna skogstillständet 

 inskränker sig ej endast till en kunskap om de nuvarande skogarnas virkesbelopp och till- 

 växt utan härigenom erhälles också en kännedom om den svenska skogsmarkens fördelning 

 på olika godhetsklasscr samt kännedom om den areal mossar, som är lämplig till skogsbörd 

 eller den areal, som är försumpad och bör torrläggas för att ej äventyra försämring av den 

 produktiva skogsmarken. Först när en sådan fördelning är känd, kan man beräkna, vad 

 <len svenska skogen under särskild god skogsvärd kan avkasta, och vad man å andra sidan 

 bör kunna kosta på densamma för att försätta den i fullt produktivt skick. 



En bland de uppgifter, som skogsavdclningen av statens skogsförsöksanstalt fält sig före- 

 lagd, är att under olika förhållanden utröna den lämpligaste omloppstiden för skogen. Detta 

 kan endast ske genom att följa utvecklingen av vissa bestånd av olika bonilel på särskilda 

 s. k. försöksytor. Tå grund av de härvid erhållna resultaten upprättas sedermera s. k. er- 

 farenhetstabeller eller tillväxtöversikter för olika boniteter. Sädana tabeller kunna sedan 

 läggas till grund för mänga skogpolitiska problem, men knappast användas för avkastnings- 

 beräkningar för större områden eller hela landet utan att själva bonitetsfördelningen är känd 

 inom delsamma. En sådan kännedom kan däremot endast erhållas genom den föreslagna 

 rikstaxeringen av skogarna. I förhållande lill det viktiga spörsmålet att lära känna våra 

 skogars nuvarande virkeskapital och tillväxt kan en dylik synpunkt visserligen nu förefalla 

 mindre betydande, men den blir givelvis ändå ell av de för framtiden mest bestående vär- 

 dena av rikstaxeringen, varför jag här särskilt velat framhålla densamma. 



Den föreslagna tekniken för den blivande rikstaxeringen ansluter sig mycket nära till den 

 vid taxeringen av Värmlands läns skogar använda. Om densamma kan utan överdrift sägas, 

 all den är fullständigt epokgörande på skogslaxeringens område, och kommissionen synes 

 pä ett förlräffligl sätt löst de många svårigheter, som erbjuda sig vid en taxering å så stora 

 områden och på marker med olika ägare. 



De mindre svagheter, som i vissa avseenden kunna sägas ha vidlådit och måst — med vår 

 nuvarande kännedom om skogsträdens tillväxtförhållanden — vidlåda taxeringen av Värmlands 

 läns skogar, kunna i vissa avseenden avhjälpas genom användning av det undersöknings- 

 material, som de senaste två åren insamlats och som fortfarande är avsett alt insamlas frän 

 de av skogsförsöksanstaltens skogsavdelning behandlade försöksytorna. 



Så har t. ex. kommissionen, som ej velat binda sig vid några på förhand bestämda bonitets- 

 klasser, utmärkt markens godhetsgrad genom att angiva höjden för ett i normal slutenhet 

 uppväxt träd, som vid brösthöjd har 50 årsringar. Då mången gäng ett dylikt träd ej 

 existerat i vederbörande bestånd, har förrättningsmannen ofta endast på grund av sin all- 

 männa erfarenhet måst angiva höjden hos ett dylikt träd. Kommissionen framhåller svag- 

 heten i ett sådant tillvägagångssätt, men betonar å andra sidan, att man ännu ej äger någon 

 fullt objektiv metod att i abnorma eller misshandlade bestånd angiva en bonitetssiffra för 

 marken. Pä sista tiden har emellertid t. f. lektor Tor Jonson vid skogsinstitutet uppställt 

 vissa bonitetsgrader med hänsyn till beständens produktion under normala förhällanilen, 

 vilka grader numera användas vid statens skogsindelningar. i'ä grund av tidigare frän 

 skogsförsöksanstalten publicerat material har lektor Jonson hänfört dessa boniteter till viss 

 medell)^jd hos bestånden. Som emellertid medelhöjden är svår att helt hastigt uppskatta 

 vid en linjetaxering, bör denna lätt nog — genon\ vid försöksanstalten de två senaste åren 

 insamlat material — kunna omräknas till exempelvis högsta kronskiktcts medelhöjd, vilken 

 är så mycket lättare att objektivt bedöma vid en taxering. 



De uttagna provträdens virkesmassa och tillväxt har givetvis ej vid Xärmlandstaxeringen 

 kunnat direkt undersökas efter trädens fällande, som annars sker vid de flesta noggranna 

 taxeringar, dä ell sådant tillvägagångssätt här blivit alldeles för tidsödande och ej heller 



