290 SKOGSADMINISTRATKJNKN. 



.senare; ävensom att åtminstone den ena av de den 16 oktober skjutna hararna samt den, 

 .som skjutits den 30 oktohier av hundarna tagits upp ä och drivits från kronoparken in å 

 nämnda markområde. Söderrivist hade i målet gjort gällande och Häradsrätten funne det 

 ock vara uppenbart, att jakt efter stövarehund ä ett markområde av så ringa bredd och 

 av den beskaffenhet som ifrågavarande icke rimligtvis kunde bedrivas, utan att hundarnas 

 sök och drev till största delen ägde rum och jakten sålunda huvudsakligen skedde å an- 

 gränsande ägor. Ett släppande av stövarehundar under dylika förhållanden, vilket förty 

 .måste antagas ske i akt och mening, att tillägga sig villebråd från angränsande förbjuden 

 mark, kunde sålunda ej annorlunda anses än som olovlig jakt. På grund därav och då den 

 omständigheten, att Sjökvist själv ej skjutit någon av de vid åtalade tillfällena fällda hararna 

 saknade betydelse i målet, funne Häradsrätten Sjökvist hava vid båda tillfällena i fråga gjort 

 sig skyldig till olovlig jakt och dömde för den skull Sjökvist jämlikt 24 kapitlet 13 § och 

 7 kapitlet 4 § strafflagen att för nämnda förseelse vid vartdera tillfallet bota tjugufem kronor, 

 eller tillhopa femtio kronor; varförutom Sjökvist förpliktades att ersätta Söderqvist för in- 

 ställesen i målet med fjorton kronor nittio öre. 



Hovrätten där Sjökvist besvärat sig, har i utslag ovanberörda den 19 juni 191 1 yttrat; 

 Hovrätten funne skäl ej vara anfört, som- kimde föranleda ändring i Häradsrättens utslag. Av 

 Sjökvist i besvären framställt yrkande om gottgörelse för kostnaderna å målet i Hofrätten 

 kunde icke bifallas. 



I Hofrättens utslag har Sjökvist i underdånighet yrkat ändring, och har Söderqvist över 

 de underdåniga besvären inkommit med förklaring. 



Kungl. Maj:ts utslag är med Dess Högsta Domstol beslutet; given Stockholms slott den 

 4 november 19 1 4. 



Kungl. Maj:t har i nåder låtit sig föredragas ovanberörda underdåniga besvär och finner ej 

 skäl göra annan ändring i Hovrättens utslag än att, enär jägmästare icke i mål av förevarande 

 beskaffenhet är berättigad att av den tilltalade bekomma ersättning för inställelsen, Sjökvist 

 befrias från den honom i målet ådömda ersättningsskyldighet. Det vederbörande till under- 

 dånig efterrättelse länder. 



Ändring i gällande bestämmelser rörande upplåtelse av odlingslägenheter 

 i Västerbottens och Norrbottens län, m. m. 



Domänstyrelsen har härom den li december I914 till Kungl. Maj:t avgivit följande un- 

 derdåniga utlåtande. 



Genom nådig remiss den 5 mars innevarande är har domänstyrelsen anbefallts att, efter 

 hörande av Eders Kungl. Maj;ts befallningshavande i Norrbottens och Västerbottens län, av 

 giva underdånigt utlåtande över en av dåvarande landshövdingen i Norrbottens län, nuva- 

 rande statsrådet och chefen för civildepartementet O. von Sydow gjord underdånig framställ- 

 ning angående ändring i gällande bestämmelser rörande upplåtande av odlingslägenheter i 

 Västerbottens och Norrbottens län. 



Till åtlydnad härav far domänstyrelsen — som den S sistlidne mars med remissaktens 

 återställande avgav underdånigt över berörda framställning, i vad den avsåg inställande tills- 

 vidare, i avbidan å ärendets slutliga prövning av all upplåtelse av odlingslägenheter eller 

 andra lägenheter ovan odlingsgränsen — överlämnande avskrift av remissakten och bifo- 

 gande från Eders Kungl. Maj:ts befallningshavande i Norrbottens och Västerbottens län 

 inhämtade utlåtanden, för egen del i underdånighet anföra följande. 



I den underdåniga framställningen har framhållits bland annat, att gällande avvittrings- 

 stadganden tillika med Eders Kungl. Maj:ts särskilda nådiga brev angående fastställande av 

 den s k. odlingsgränsen, vilken skulle utgöra skillnadsgräns mellan de delar av lappmarken, 

 som voro tjänliga för odling och den egentliga fjällbygden, inom vilken senare upplåtande 

 av nybyggen icke vidare finge äga rum, ävensom lag den 4 juni 1886 och den i dess ställe 

 sedermera utfärdade, ännu gällande lag den 1 juli 1S98 angående svenska lapparnas rätt 

 till renbete i Sverige, tydligt synes giva vid handen, att någon mera omfattande, på allmänna 

 föreskrifter grundad upplåtelse av mark ovan odlingsgränsen icke ansetts kunna ifrågakomma. 



Å andra sidan hade emellertid genom nådiga brefvet den 29 maj 1 89 1 lämnats domän- 

 styrelsen rätt att upplåta lägenheter till skogstorp å kronoparker i Norrbottens län och genom 

 nådiga brevet den 27 maj 1904 även inom Västerbottens län. Genom nådiga kungörelsen 

 den 18 juni 1909 hade sagda rätt utsträckts att omfatta upplåtelser å såväl kronoparker som 

 ock kronoöverloppsmarker inom de nordligaste länen. De upplåtelser av skogstorp och od- 

 lingslägenheter jämlikt sistnämnda författningar, ävensom den utarrendering av slåttermyrar 

 m. m., som av domänstyrelsen medgivits å kronoparkcr och överloppsmarker ovan odlings- 



