298 SKO(;SADMINISTRATIONEN. 



A andra sidan åter kräva dessa försäljningar under hand med åtföljande uppbörd genom 

 jägmästarna av försäljningsmedel en avsevärd del av jägmästarens arbetstid, som, i den mån 

 skogshushållningens intensitet allt mer ökas, väl erfordras för arbeten i skogen. Likaledes 

 kan det med detta försäljningssätt ej undvikas, att försäljningarna ej kunna dirigeras så en- 

 hetligt som önskligt vore. 



I detta sammanhang torde styrelsen få påpeka det av överjägmästarna i Skellefteå distrikt 

 och Södra distriktet givna uppslaget om tillsättande av särskilda uppbördsmän för skogs- 

 medlen. Då det yttrande styrelsen har att avgiva kommer att utgå från nuvarande organi- 

 sationsförhållanden inom skogsstaten, anser styrelsen sig icke i detta sammanhang böra när- 

 mare ingå på frågan om inrättande av »distriktskassörstjänster». 



Länsstyrelserna i Kopparbergs och Gävleborgs län hava ifrågasatt att all försäljning av 

 .skogseffekter från kronans skogar, således även auktionsförsäljningen, skulle uppdragas åt 

 domänstyrelsen och densamma underlydande organ. Styrelsen biträder den tanke, som legat 

 till grund för förslaget, nämligen att styrelsen såsom affärsdrivande verk helst själv borde 

 omhändertaga alla dithörande bestyr. Detta kan emellertid ej för närvarande ske utan måste 

 därvidlag allt fortfarande under nuvarande organisalionsförhållanden en hel del av dessa 

 bestyr lämpligen ombesörjas av länsstyrelserna och dem underordnade tjänstemän. Ett så 

 vittgående förslag har också av de sakkunniga och det stora flertalet länsstyrelser i riket 

 ansetts ännu icke böra upptagas till prövning. 



Styrelsen övergår härefter till redogörelse för avgivna yttranden och kritik över förslaget. 



Över det förslag till ändring av §§ 5° och 51 i nådiga förordningen den 26 januari 1894 

 angående hushållningen med de allmänna skogarna i riket, som de tillkallade sakkunniga 

 avgivit, hava samtliga länsstyrelser yttrat sig och hava av dessa il, eller de i Stockholms, 

 Uppsala, Kronobergs, Kalmar, Blekinge, Kristianstads, Hallands, Värmlands, Örebro, Väst- 

 manlands och Norrbottens län lämnat det avgivna förslaget utan erinran. Av de utav sty- 

 relsen hörda II skogstjänstemännen har endast en, överjägmästaren i Luleå distrikt, förklarat 

 sig icke hava något att mot förslaget erinra. 



I fråga om § 50 i förordningen hava följande ändringar av de sakkunniga föreslagits: 



Under det att nu auktion å skogseffekter från vissa allmänna skogar kan ske samtidigt 

 inför vederbörande länsstyrelse och i orten hava de sakkunniga föreslagit, att antingen det 

 ena eller andra förfaringssättet skall äga rum. Emot detta förslag har icke någon av de 

 hörda myndigheterna haft något att invända och styrelsen har så mycket mindre anledning 

 till erinran mot förslaget som hållande av auktion samtidigt pä olika ställen för länge sedan 

 upphört att förekomma. 



Överjägmästarna i Umeå och Mellersta Norrlands distrikt hava ansett, att vad deras distrikt 

 vidkomme all auktionsförsäljning lämpligen borde ske inför Eders Kungl. Maj:ts befallnings- 

 hävande. Även om på grund av ortsförhållandena nu så är fallet inom vissa distrikt, äger 

 inom andra distrikt ett motsatt förhållande rum, varför den av de sakkunniga föreslagna 

 formuleringen av början utav andra stycket synes styrelsen fullt antaglig såsom lämnande 

 rörelsefrihet i berörda avseende. 



Den nuvarande bestämmelsen att auktion i orten skall hållas av kronofogde eller annan 

 därtill utsedd kronobetjänt hava de sakkunniga ansett böra utbytas mot en föreskrift, att 

 auktion i orten skall hållas av landskamreraren, landsfiskalen eller annan landsstatstjänste- 

 man. Enligt länsstyrelsernas i Älvsborgs, Östergötlands, Jönköpings, Göteborgs och Bohus 

 samt Västerbottens län mening kan landskamreraren icke åtaga sig ett sådant uppdrag, då 

 hans tjänstgöring å landskontoret icke medgiver hans bortovaro från residensstaden i dylik 

 angelägenhet och Gottlands, Malmöhus och Västernorrlands länsstyrelser hava uttalat, att 

 såväl landskamreraren som landsfiskalen böra ställas alldeles utanför det direkta befattnings- 

 tagandet med skogsauktioners förrättande utom residensstaden. Länsstyrelserna i Östergöt- 

 lands, Jönköpings och Skaraborgs län hava framhållit länsmännen såsom särskilt lämpliga 

 till auktionsförrättare i orterna. Överjägmästarna i Skellefteå, Bergslags- och Södra distrikten 

 hava uttalat enahanda åsikt under påpekande tillika, att landskamreraren och landsfiskalen 

 icke torde vara lämpliga såsom auktionsförrättare, då de ej kunde antagas äga närmare 

 kännedom om i landsorten befintliga spekulanters vederhäftighet. 



Det synes domänstyrelsen lämpligt, att senare delen av andra stycket av § 50 erhåller 

 följande lydelse: — — — iieller i orten av landsstatstjänsteman, som Kinigl. Maj;ts he- 

 fallningshavande därtill förordnar.-* Med denna formulering blir å ena sidan landskam- 

 rerare eller landsfiskal icke utesluten såsom auktionsförrättare och befallningshavanden äger 



