300 SKOGSADMINISTRATIONEN. 



då närmare föreskrifter i detta hänseende lämpligen torde kunna meddelas i auktionskun- 

 görelserna, till tjänst för den köpande allmänheten. 



I förslaget: »Erlägges icke köpeskillingen inom bestämd tid, åligger det Kungl. Maj:ts 

 befallningshavande att i laga ordning indriva densamma» föreslår styrelsen tillägget yamie 

 därå upplupen ränta från förf allodagen» ^ på det att dels den försumlige betalaren redan 

 pä förhand må erinras om honom jämlikt stadgande i auktionskungörelsen eller eljest enligt 

 lag åliggande räntebetalningsi)likt vid underlåtenhet att verkställa likviden på föreskriven tid, 

 dels ock Eders Kungl. Maj:ts befallningshavande ej måtte försumma att härutinnan tillvara- 

 taga kronans rätt. 



I stycket med lydelsen: »Köpeskilling, som inbetalts till Kungl. Maj:ts befallningshavande 

 eller genom auktionsförrättare, skall genast i föreskriven ordning insättas i riksbanken» före- 

 slår styrelsen dels utbytande av ordet »köpeskilling» mot ordet »belopp>->, vilket senare inne- 

 fattar även eventuellt ränta, dels ock uteslutande av ordet »genom», vilket här icke synes 

 äga något berättigande. 



I stycket, som börjar med orden: »Vid försäljning av skogsalster under hand genom jäg- 

 mästares försorg» föreslår styrelsen, pä grund av vad ovan anförts rörande de olika sätten 

 för försäljningar, uteslutande av orden »under hand» och insättande näst efter orden »jäg- 

 mästares försorg» av orden ■»vare sig under hand eller efter infordrande av skriftliga 

 anhud-i> . 



Beträffande indrivning och redovisning av försäljningsmedel för skogseffekter, som blivit 

 försålda under hand eller efter infordrande av skriftliga anbud, hava dessa åtgärder hittills 

 till största delen betungat vederbörande länsstyrelser och uppbördsförvaltning, i det att jäg- 

 mästare visserligen ägt rätt indriva och redovisa köpeskilling, understigande 200 kronor, 

 men i verkligheten i stor omfattning överlämnat bestyret därmed åt länsstyrelserna, vilka där- 

 jämte haft att ombesörja indrivning av köpeskillingar överstigande 200 kronor. Enlig: domän- 

 styrelsens ovanberörda cirkulär av den 17 juni 19 14 kan emellertid numera försäljning med 

 uppbörd genom jägmästaren omedelbart vid köpets avslutande äga rum, när försäljnings- 

 postens pris ej överstiger 500 kronor. 



De sakkunnige föreslå en omformulering av sista stycket i förordningens § 50 därhän, 

 att »köpeskillingen för vad som under hand försäljes av jägmästare skall uppbäras, indrivas 

 och redovisas enligt de närmare bestämmelser, domänstyrelsen meddelar», varigenom bestyret 

 därmed skulle helt och hållet överflyttas frän länsstyrelserna och uppbördsförvaltningen till 

 domänslyrelsen och skogspersonalen, dock med rätt för domänstyrelsen att. när likviden icke 

 fuUgöres inom den bestämda tiden, anlita länsstyrelsens medverkan för indrivningen vare sig 

 i den ordning, som angives i lag om handräckning för fordrans utfående den 26 april 1907, 

 eller genom lagsökning i vanlig ordning, där så må ske. Detta förslag har givetvis för- 

 ordats av samtliga länsstyrelser, av vilka de i Jämtlands, Västerbottens och Västernorrlands 

 län särskilt understrukit vikten av denna förändring. Men lika enstämmigt hava de skogs- 

 tjänstemän, som yttrat sig i frågan, på det livligaste avstyrkt en sådan anordning, enär revir- 

 förvaltarnes redan törut hårt anlitade tid skulle bliva ännu mera upptagen av expeditions- 

 och indrivningsgöromål, som för deras egentliga och synnerligen maktpäliggande befattning 

 som statens skogsförvaltare äro mera främmande och för dem desto mera tidskrävande, som 

 de icke hava lämpliga befattningshavare eller organ under sig att därvid vara dem behjälp- 

 liga, något som däremot står länsstyrelserna till buds. 



Det torde icke kunna förnekas att med den nuvarande formen för skogsstatens organisa- 

 tion jägmästarens tid redan nu alltför mycket tages i anspråk på expeditionsrummet pä be- 

 kostnad av arbetena i skogen. Att ytterligare pålägga dem ett arbete i hela den omfattning, 

 de sakkunniga föreslagit, synes domänstyrelsen sålunda icke tillrådligt. Såsom ovan nämnts 

 har styrelsen lämnat j.ägmästarna ökad befogenhet att själva uppbära och redovisa köpe- 

 skillingsbelopp för under hand eller efter infordrande av skriftliga anbud försålda skogs- 

 effekter, nämligen belopp upp till 500 kronor mot förut 200 kronor, och har styrelsen för 

 jägmästarna framhållit önskvärdheten av, att denna jägmästarnas uppbördsrätt, till undvikande 

 av länsstyrelsernas betungande med en hel del smärre uppbördsärenden, också blir behörigen 

 begagnad. Då det emellertid är att antaga, att hädanefter likasom hittills jägmästarna i en 

 mängd tall komma att anse det lämpligare att uppbörden verkställes genom länsstyrelsen, 

 ehuru försäljningsbeloppet understiger 500 kronor, än av dem själva, och då ett lättande av 

 länsstyrelsernas arbetsbörda beträffande dylika försäljningsmedels uppbörd och redovisning 

 torde bliva av behovet påkallad i och med indragning av kronofogdetjänsterna, synes det 

 styrelsen, att bestyret därmed kunde fördelas mellan jägmästarna och länsstyrelserna så, att 

 vid försäljningar under hand eller efter infordrande av skriftliga anbud försäljningsbelopp, ej 

 överstigande 500 kronor, indrivas och redovisas av jägmästarna, samt dylika, överstigande 



