33'^ ^'ILS G. RINGSTRAXD. 



år och med gott resultat prövad av enskilda skogsägare. Även staten har 

 vid ett arbete, där mycket stora fordringar ställdes på vederbörandes nog- 

 grannhet, nämligen vid Värmlandstaxeningen, använt sig av forstmästare. Om 

 arbetskrafter från denna kår anlitats, hade behovet av högre-kursare kunnat 

 inskränkas till anställande av ett par ledare för arbetena. Erfarenheten har 

 visat, att forstmästare funnits att tillgå, och det torde vara utom tvivel, att 

 många varit villiga åtaga sig taxeringsarbeten av nu ifrågavarande slag. 



Som sammanfattning av det nu sagda vill jag sålunda framhålla, att om 

 domänstyrelsen inskränkt sin uppgift beträffande skogsundersökningarna till 

 vad som närmast erfordrades, nämligen til! en inventering av förrådets storlek 

 och en sådan undersökning av dess beskaffenhet, som jag ovan angivit, och 

 om styrelsen för arbetets utförande anlitat de krafter, som landet har att erbjuda, 

 så hade sådana uppgifter bort föreligga, att ett målmedvetet tillgodogörande 

 av de norrländska skogstillgångarna verkligen varit möjligt. Utan tvekan upp- 

 repar jag det uttalande, som Andersson och jag gjort i vår utredning för 

 första försvarsberedningen av den 30 juni 19 13: >- Varje undanskjutande av 

 denna redan allt för länge åsidosatta fråga är liktydigt med ett famlande i 

 hushållningen med och behandlingen av våra skogstillgångar». 



I min framställning härovan har jag använt tvenne olika termer för under- 

 sökningsarbetet å statsskogarna. Dels har jag talat om den inventering, som 

 är erforderlig, dels har jag omnämt det skogsindelningsarbete, som domän- 

 styrelsen påbörjat och nu med forcerad hast vill framdriva. Dessa två ut- 

 tryck beteckna i själva \erket tvenne olika faser av undersökningen och till- 

 godose var sin uppgift. 



När en skogsförvaltning av den omfattning som statens bland annat har 

 att röra sig med stora obekanta värden, såsom förhållandet är med de norr- 

 ländska skogstillgångarna, så är det av största vikt, att ledningen utav denna 

 skogsförvaltning snarast erhåller en samlad översikt över ställningen. Det 

 material, varpå denna översikt skall grunda sig, skall vara så insamlat, att 

 det hänför sig till de skilda förvaltningsområdena (reviren), och av den be- 

 skaffenhet, att det kan läggas till grund för en beräkning av de särskilda för- 

 valtningsområdenas avkastningsmöjligheter. Ledningen skall på grund av denna 

 undersökning kunna bestämma, huru stora både kubikmassor och värden som 

 kunna uttagas från de olika förvaltningsområdena, och skall kunna övervaka, 

 att detta verkligen även göres. Härigenom kommer ledningen att i sin hand 

 hålla hela förvaltningens huvudtrådar. 



För att nå detta syfte erfordras en revirvis verkställd in\entering av skogs- 

 tillgångarna. 



En mera detaljerad kännedom om skogarna, än ledningen behöver och 

 överhuvud kan erhålla, måste lokalförvaltningen äga. Densamma åligger det 

 nämligen att uttaga virkesbeloppen ur skogarna på ett .sådant sätt, att skogs- 

 produktionen därav i minsta möjliga grad anstränges. Ju mera intensivt skogs- 

 skötseln kan bedrivas, desto noggrannare måste denna kunskap vara. Vid 

 de oordnade förhållanden, som ännu äro rådande i stora delar av Norrland, 

 kan den erhållas ur en inventering, supplerad med den lokalkännedom, som 

 en revirförvaltare måste antagas äga inom sitt revir, och till vars förvär- 

 vande statsmakterna böra giva honom medel i händerna genom en förståndig 

 fördelning av de inre och yttre revirgöromålen. 



Vid mera ordnade förhållanden måste ett skog.sindelningsarbete med upp- 



