PKOGSPOLiriSKA INLÄGG. 333 



rättande av kartor lägga grunden till den mera ingående detaljkunskap, som 

 skogshushållningen då påfordrar, och bilda stödet för förvaltningsåtgärdernas 

 utförande genom beståndsbeskrivningar och detaljerade taxeringar av olika 

 skogsbestånd m. m. dyl. Men till skillnad mot ledningen, som pä invente- 

 ringens resultat baserat sitt heslut om myckenheten av det virke, som bör 

 avverkas, grundar lokalförvaltningen sitt omdöme om sättet, varpå virket skall 

 uttagas, på sin personliga uppfattning om de olika beståndens l)ehov av av- 

 verkning, om den än därvid söker stöd i skogsindelningshandlingarnas up])- 

 gifter. 



Såsom törhållandena nu äro, blir ökningen i avverkningsbeloppen icke be- 

 roende av skogsindelningen eller af domänstyrelsens kännedom om förhållan- 

 dena utan av revirförvaltarens initiativ, då han föreslär ökade avverkningar. 

 Detta framgår a\ domänstyrclsens framställning i styrelsens svar på revisorer- 

 nas uttalanden. 



Märkligt nog synes styrelsen ej heller hava känt något verkligt behov av 

 att erhålla en översiktlig bild av ställningen ä de under dess ledning stående 

 skogarna, ty i så fall hade styrelsen väl sökt att genom summering av indel- 

 ningsakternas siffermaterial skapa sig en dylik och hade väl sannolikt, om 

 en sådan summa funnits, framlagt den för första försvarsberedningen. Villigt 

 medgives att den bild, som på detta sätt erhållits med ledning av styrelsens 

 siffermaterial, kunnat vara i viss mån skev, men detta skulle å andra sidan 

 gjort det för styrelsen klart, huru nödvändigt det varit att förbättra den. I 

 stället har man fäst uppmärksamheten vid detaljerna och inriktat arbetet på 

 utförande av skogsindelningar, som på grund av dessa arbetens natur kräva 

 mera tid för sitt fullbordande, än en inventering, och därför även äro kost- 

 sammare samt framför allt ej äro de arbeten, som f. n. äro av behovet mest 

 påkallade. 



Den brist i)ä arbetskrafter, som enligt domänstyrelsens uttalande bl. a. varit 

 orsak till att skogsundersökningarna måst eftersättas, skall även hava medfört, 

 att avverkningar utav skadad och övermogen skog ej kunnat i önskvärd om- 

 fattning bedrivas. 



Även i detta avseende är jag tveksam, om man anlitat alla de utvägar, 

 som kunnat tillgrijias för att erhålla största möjliga arbetseftekt. (ienom några 

 e.\emj)el vill jag angiva skälen för mina tvivelsmål. 



En av de viktigaste förrättningarna å kronoskogarna är givetvis utstämplin- 

 gen av det för avverkning bestämda virkesl)eloppet. Enligt vad norrländska 

 skogskommittén framhållit, måste detta arbete, inberäknat upprättande av stämp- 

 lingslängder med tillhörande tablåer över virkesutbyte samt värdering av de 

 utstämplade virkesposterna, nu sammanträngas under en tid av kna])pa två 

 månader. Det är givet, att behovet av arbetskrafter skulle minskas, om tiden 

 för arbetena förlängdes. Kommittén anvisade härför den utvägen, som för 

 övrigt sedan länge med gott resultat tillämpats i Finland, att stämplingarna 

 skulle förläggas till året före deras utbjudande å auktion. Förutom andra 

 fördelar, till vilka jag i ett annat sammanhang blir i tillfälle återkomma, 

 skulle därigenom vinnas, att utstämplingen kunde pågå över hela sommaren 

 och hösten, och att allt inarbete finge förläggas till vintermånaderna. Det 

 behöver helt säkert ej påvisas, att denna anordning lösgör arbetskrafter. 



Domänstyrelsen framhåller i sitt yttrande, att utsyningsarbetena å sådana en- 

 skildas skogar, å vilka avverkningen skall föregås av utstämpling genom jäg- 



